УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/9307/21 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М. 
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Франчука В.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/9307/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Яроша Володимира Васильовича, на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Полонця С.М.,  

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю « Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому зазначено, що 28 травня 2014 року між ПАТ « Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого останній надано кредит у розмірі 10076 грн. 09 коп., зі сплатою 15,99 % річних, строком до 29 травня 2019 року.
21 червня 2016 року між ПАТ « Альфа-Банк» та ТОВ « Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу, згідно з яким право вимоги за даним кредитним договором перейшло до ТОВ « Кредитні ініціативи».
У подальшому, ТОВ « Кредитні ініціативи» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ « ФК « Веста», що підтверджується договором факторингу, який був укладений між ними 26 грудня 2018 року.
16 січня 2019 року між ТОВ « ФК « Веста» та ТОВ « Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором.
Позивач також зазначає, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 19 травня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 39829 грн. 21 коп., яка складається із: заборгованості зі сплати тіла кредиту розмірі 9952 грн. 67 коп., заборгованості зі сплати відсотків у сумі 16149 грн. 28 коп., 10800 грн. пені за несвоєчасну сплату коштів, 2030 грн. 70 коп. інфляційних втрат та трьох відсотків річних у сумі 896 грн. 56 коп. 
Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 39829 грн. 21 коп. заборгованості за спірним кредитним договором. Також просив відшкодувати витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 серпня 2021 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ « Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 39829 грн. 21 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ,- адвокат Ярош В.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд належним чином не повідомив ОСОБА_1 про розгляд даної справи та не направив їй ухвалу про відкриття провадження разом із копією позовної заяви. Таким чином, відповідачка була позбавлена можливості захистити свої права та надати докази на спростування позовних вимог, а також скористатися правом на звернення до суду із заявою про застосування строку позовної давності.
Також вказує, що 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 61203 грн. 36 коп. Цей виконавчий напис був скасований в судовому порядку.
Звертає увагу на ту обставину, що розмір заборгованості, зазначений у заяві про вчинення виконавчого напису, а також у позовній заяві у даній справі, є відмінними. При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості у розмірі 39829 грн. 21 коп.
Стверджує, що відповідачка не сплачувала чергові платежі з 28 червня 2014 року, отже саме з цієї дати розпочався строк позовної давності.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 28 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством « Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №500943672, відповідно до якого останній надано кредит у розмірі 10076 грн. 09 коп., зі сплатою 15,99 % річних, строком до 29 травня 2019 року.
Повернення кредиту та сплата відсотків повинна була здійснюватися щомісячно, шляхом внесення на рахунок позичальника грошових коштів у розмірі 435 грн. 42коп.
Пунктом 4 договору передбачено, що у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісії, якщо сплата комісії передбачена розділом №1 цього договору та /або інших платежів за договором, сплата яких передбачена цим договором, позичальник зобов`язується сплатити банку штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів ( включно) з моменту виникнення простроченого платежу.
При цьому, у випадку, якщо прострочення платежу триває п`ять і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеного попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. 
Сторони також уклали договір про внесення змін і доповнень до вказаного кредитного договору, виклавши пункт 2.6 у наступній редакції: « повернення кредиту позичальником здійснюється з 29 грудня 2014 року щомісячно в сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіка платежів, який є додатком №1 до цього договору і його невід`ємною частиною». 
Судом також встановлено, що 21 червня 2016 року між ПАТ « Альфа-Банк» та ТОВ « Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу, згідно з яким право вимоги за даним кредитним договором перейшло до ТОВ « Кредитні ініціативи».
26 грудня 2018 року ТОВ « Кредитні ініціативи» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ « ФК « Веста», що підтверджується договором факторингу.
16 січня 2019 року між ТОВ « ФК « Веста» та ТОВ « Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором.
Звертаючись до суду з даними вимогами, позивач надав розрахунок, який містить інформацію про те, що станом на 19 травня 2021 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 39829 грн. 21 коп., яка складається із: заборгованості зі сплати тіла кредиту розмірі 9952 грн. 67 коп., заборгованості зі сплати відсотків у сумі 16149 грн. 28 коп., 10800 грн. пені за несвоєчасну сплату коштів, 2030 грн. 70 коп. інфляційних втрат та трьох відсотків річних у сумі 896 грн. 56 коп. 
       Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       У ч.1 ст.530 ЦК України закріплене правило про те, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
       Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
       Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
       За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений, або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Згідно з правилами ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Статтею 266 ЦК України також передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Отже, частиною 3 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
       У постанові від 17 квітня 2018 року ( справа №200/11343/14-ц) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.
 Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.
Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.
Отже, суд апеляційної інстанції вправі розглядати заяву про застосування строку позовної давності лише за умови порушення судом норм процесуального права щодо належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, внаслідок чого останній був позбавлений можливості брати участь у судовому розгляді.
Враховуючи вищезазначену правову позицію Верховного Суду, слід дійти висновку про те, що у разі розгляду справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд наділений правом застосувати позовну давність за заявою відповідача лише у разі, коли копія ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками не були надіслані судом першої інстанції на адресу відповідача у відповідності до вимог статей 190 та 272 ЦПК України. 
Так, за правилами статті 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.
Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Частиною 5 статті 272 ЦПК України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом,- у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення – якщо така адреса відсутня.
Матеріали справи не містять доказів направлення на адресу відповідачки копії ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Отже, ОСОБА_1 була позбавлена можливості скористатися наданим їй правом щодо звернення до суду першої інстанції із заявою про застосування строку позовної давності. Таким чином, на стадії апеляційного перегляду вона вправі ставити питання про застосування судом строку позовної давності.
Враховуючи ту обставину, що з даним позовом ТОВ « Вердикт Капітал» звернулося до суду 20 липня 2021 року, й беручи до уваги обов`язок ОСОБА_1 вносити чергові щомісячні платежі на погашення кредиту та сплату відсотків, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5757 грн. 93 коп., яка виникла в межах строку позовної давності, а саме – з 20 липня 2018 року.
Оскільки кредитор вправі нараховувати відсотки лише протягом строку кредитування, на користь позивача також підлягає стягненню заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 789 грн. 52 коп., яка виникла в межах строку позовної даності та строку кредитування,- з 20 липня 2018 року по 29 травня 2019 року (5757,93 грн. х 15,99 % : 366 дн. х 313 дн.).
Частиною 2 статті 265 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, після закінчення строку кредитування позивач вправі ставити питання про стягнення на свою користь 3 % річних та інфляційних нарахувань.
Враховуючи вищезазначене, на користь ТОВ « Вердикт Капітал» підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 148 грн. 13 коп. (5757,93 х 3% : 365 х 313). 
Окрім того, із ОСОБА_1 слід стягнути 651 грн. 85 коп. інфляційних нарахувань.
При обчисленні цієї уми суд виходить з наступних розрахунків.
Індекс інфляції за весь період становить 1,113208 ((99.5 : 100) x (99.4 : 100) x (99.7 : 100) x (100.7 : 100) x (100.7 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (100.2 : 100) x (99.7 : 100) x (100.8 : 100) x (100.8 : 100) x (100.3 : 100) x (100.2 : 100) x (99.4 : 100) x (99.8 : 100) x (100.5 : 100) x (101.0 : 100) x (101.3 : 100) x (100.9 : 100) x (101.3 : 100) x (101.0 : 100) x (101.7 : 100) x (100.7 : 100) x (101.3 : 100))
Тоді, інфляційне збільшення становитиме:  5757.93 x 1.113208 - 5757.93 = 651,85 грн.
Отже, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 7347 грн. 43 коп.
Позовні вимоги про стягнення пені не підлягають до задоволення з огляду на таке.
Частиною 1 статті 548 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання ( основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з частиною 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
У частині 1 статті 624 ЦК України зазначено, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Отже, штраф та пеня є різними видами неустойки, розмір яких встановлюється договором або законом.
Звертаючись до суду з даними вимогами, позивач просив стягнути пеню у розмірі 10800 грн. Однак, матеріали справи не містять детального розрахунку цієї суми, внаслідок чого суд позбавлений можливості встановити період, з якого здійснювалось таке нарахування.
Окрім того, зміст спірного договору свідчить про те, у разі порушення позичальником кредитних зобов`язань він сплачує кредитору штраф. Тобто, сторони дійшли згоди про те, що виконання зобов`язання забезпечується одним із видів неустойки – штрафом, розмір якого визначений у пункті 4 договору, залежно від терміну прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Відтак, відсутні підстави для стягнення із ОСОБА_1 пені.
За таких обставин, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, - про часткове задоволення позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково ( на 18,45 %), на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 418 грн. 81 коп.
Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 2776 грн. 77 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Яроша Володимира Васильовича, задовольнити частково.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 серпня 2021 року скасувати  та ухвалити нове судове рішення.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованість за кредитним договором у розмірі 7347 грн. 43 коп. та 418 грн. 81 коп. судового збору. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_1 2776 грн. 77 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: