ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

26 травня 2022 року 	м.Суми	

                                                               Справа №591/8014/15-ц 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/294/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І.
стягувач – Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк»,
боржник – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Турченка Сергія Петровича
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2021 року, постановлену у складі судді Шелєхової Г.В., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст ухвали складено 22 грудня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
       У листопаді 2021 року  ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Турченка Сергія Петровича звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (а. с. 143, Т. 1).
Заява мотивована тим, що 05 листопада 2021 року ОСОБА_1 отримала постанову приватного виконавця Пересадька Олександра Борисовича від 01 листопада 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67333289 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (далі – ПАТ «ПУМБ») заборгованості за кредитом у сумі 21 447,04 дол. США за виконавчим листом № 591/8014/15-ц, виданим Зарічним районним судом м. Суми 23 грудня 2015 року.
Вважає, що вказану постанову про відкриття виконавчого провадження прийнято протиправно, так як такого виконавчого документу, як виконавчий лист № 591/8014/15-ц, виданий Зарічним районним судом м. Суми 23 грудня 2015 року, не існує.
Наголошує на тому, що Зарічним районним судом м. Суми виконавчий лист № 591/8014/15-ц з датою видачі 23 грудня 2015 року ніколи не приймався, а тому приватний виконавець здійснює примусове виконання рішення суду за виконавчим документом, якого не існує. Зокрема, це підтверджується тим, що на цей час у Зарічному ВДВС м. Суми перебуває на виконанні виконавчий лист № 591/8014/15-ц, виданий Зарічним районним судом м. Суми з датою видачі 08 лютого 2016 року з тією сумою стягнення щодо того ж боржника.
Посилаючись на вказані обставини, просить визнати виконавчий лист № 591/8014/15-ц, виданий Зарічним районним судом м. Суми 23 грудня 2015 року таким, що не підлягає виконанню.
Зарічний районний суд м. Суми ухвалою від 22 грудня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню – відмовив у зв`язку з необґрунтованістю.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 – адвокат Турченко С.П. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що боржниця не погоджується з оцінкою судом наявних у справі доказів та встановлення судом обставин щодо допущення приватним виконавцем описки при відкритті виконавчого провадження та наступного її виправлення на підставі постанови про зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Наголошує на тому, що суд допустив порушення норм процесуального права в частині зазначення в ухвалі від 22 грудня 2021 року про те, що приватним виконавцем Пересадько О.Б. допущено описки в постанові про відкриття виконавчого провадження і про те, що їх в наступному виправлено шляхом внесення змін до автоматизованої системи виконавчого провадження. Щодо цих обставин представником боржника було надано заперечення та зазначено, що постанова приватного виконавця від 02 грудня 2021 року у виконавчому провадженні № 67333289 про зміну даних в автоматизованій системі виконавчого провадження оскаржується в окремому провадженні, в той же час суд жодним чином не мотивувавши своїх висновків, фактично вийшов за межі розгляду заяви боржника у провадженні та надав оцінку іншим обставинам справи, які є предметом розгляду у іншому провадженні, тобто порушив принцип диспозитивності. При цьому, суд жодним чином не мотивував свої висновки щодо встановлення факту допущення приватним виконавцем описки щодо дати видачі виконавчого листа у справі № 591/8014/15-ц та можливості внесення змін до постанови про відкриття виконавчого провадження шляхом прийняття постанови про зміну даних в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалися.
        Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 23 грудня 2015 року у справі №591/8014/15-ц стягнув в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість за кредитом у сумі 21447,04 доларів США. Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» по 3687,64 грн з кожного на відшкодування понесених по справі судових витрат. 
На виконання вказаного рішення суду Зарічним районним судом м. Суми 8 лютого 2016 року видано 4 виконавчих листа, які направлені на адресу стягувача (а.с.142, Т. 1).
Тобто, виконавчі листи фактично видані 08 лютого 2016 року на виконання рішення від 23 грудня 2015 року. 
Приватним виконавцем Пересадьком О.Б. винесено постанову від 01 листопада 2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 67333289, по примусовому виконанню виконавчого листа № 591/8014/15-ц, виданого 23 грудня 2015 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором у сумі 21 447,04 доларів США (а. с. 147, Т. 1).
Суду першої інстанції приватний виконавець Пересадько О.Б. пояснив, що ним були допущені описки в постанові про відкриття виконавчого провадження.
Постановою приватного виконавця Пересадька О.Б. від 02 грудня 2021 року, внесено зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, зокрема, замість дати видачі: 23.12.2015 зазначено: 08.02.2016 (а. с. 240, Т. 1).
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду не виконане, підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відсутні. Допущення приватним виконавцем описок при вирішенні питання відкриття виконавчого провадження не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильних висновків, повно та всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України 2004 року однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду. 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Вказане дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №2-3558/2010 дійшов висновку про те, що на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання,  та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
В той же час,обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. 
Відповідно ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу (ст.605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст.606 ЦК України).
Як на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, представник боржниці вказує на те, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 67333289 за неіснуючим виконавчим документом – виконавчим листом № 591/8014/15-ц, виданим Зарічним районним судом м. Суми 23 грудня 2015 року. 
З матеріалів справи вбачається, що стягувач АТ «ПУМБ» звернувся до приватного виконавця Пересадька О.Б. із заявою від 28 жовтня 2021 року про початок примусового виконання виконавчого листа № 591/8014/15-ц, виданого 08 лютого 2016 року Зарічним районним судом м. Суми (а. с. 220-221).
На підставі вказаної заяви стягувача про примусове виконання зазначеного вище рішення приватним виконавцем 01 листопада 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67333289. Тобто у приватного виконавця перебуває на виконанні саме виконавчий лист № 591/8014/15-ц, виданий 08 лютого 2016 року Зарічним районним судом м. Суми.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2015 року в справі № 591/8014/15-ц до цього часу не виконане.
Судом першої інстанції з пояснень приватного виконавця було встановлено, що мала місце описка у постанові приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 01 листопада 2021 року, а саме в частині зазначення дати видачі виконавчого листа, а саме правильною є дата 08 лютого 2016 року, замість «23 грудня 2015 року». 
Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що передбачені положенням ч. 2 ст. 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відсутні.
А наявність у постанові про відкриття виконавчого провадження описки в зазначені дати видачі виконавчого листа не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України.
Суд першої інстанції належно оцінив наявні в матеріалах справи докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення, а тому її необхідно залишити без задоволення.
       Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1;  375; 381-382 ЦПК України,  суд –  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Турченка Сергія Петровичазалишити без задоволення.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -  	Т. А. Левченко	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   О. І. Собина