ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" червня 2022 р.           Справа№ 911/2390/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Майданевича А.Г. 
 
за участю секретаря судового засідання: Дерій В.В.
за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання
від прокуратури: Синюк Інна Анатоліївна;
від позивачів: 1. Онищенко Тетяна Олександрівна (самопредставництво);
2. Русаков Сергій Олександрович (самопредставництво);
від відповідача: Бітківський Володимир Михайлович (адвокат);  

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка"
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 (повний текст складено 09.12.2021)
у справі № 911/2390/18 (суддя Смирнова Ю.М.)
за позовом Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального некомерційного підприємства "Київський міський дитячий діагностичний центр" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка"
про стягнення 100 235,60 грн
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду
Київська місцева прокуратура №9 в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка", в якому просила суд стягнути з відповідача на користь Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" 100235,60 грн заборгованості з орендної плати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №2558 від 29.11.2017 в частині сплати орендної плати за вказаним правочином.
Рішенням Господарського суду Київської області від 11.03.2019 у справі № 911/2390/18 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" 90 605,60 грн боргу, стягнуто з відповідача на користь Прокуратури міста Києва 1592,72 грн судового збору, в іншій частині в позові відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 25.11.2019 у справі №911/2390/18 заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 38350,00 грн задоволено частково, стягнуто з Київської місцевої прокуратури №9, Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" на користь відповідача по 1228,14 грн відповідно, в іншій частині у задоволенні заяви відповідача відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №911/2390/18 рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.11.2019 залишено без змін.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №911/2390/18 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" на користь Комунального некомерційного підприємства "Київський міський дитячий діагностичний центр" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 90 605,60 грн боргу. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" на користь Київської міської прокуратури 7 167,24 грн, з яких 1 592,72 грн судового збору за подання позову, 2 389,08 грн за подання апеляційної скарги та 3 185,44 грн судового збору за подання касаційної скарги. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" на користь Комунального некомерційного підприємства "Київський міський дитячий діагностичний центр" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації 3 185,44 грн судового збору за подання касаційної скарги. Судові витрати по сплаті судового збору понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" залишено за відповідачем.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 у справі № 911/2390/18 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 88300,00 грн відмовлено.
Додаткове рішення мотивоване тим, що під час розгляду справи судом встановлено, що спір виник виключно внаслідок неправильних дій відповідача, який ухилився від виконання власних зобов`язань за договором оренди. Тому витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем в ході розгляду справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій, суд покладає на відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти дану апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження. Скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 у справі № 911/2390/18. Прийняти нове рішення, яким відшкодувати витрати відповідача на професійну правничу допомогу понесених останнім у даній справі, у розмірі 88 300,00 грн.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
На думку скаржника, судом першої інстанції неправильно встановлено у додатковому рішенні той факт, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, посилаючись на правову позицію, викладену у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, відповідно до якої, процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.
Скаржник звертає увагу на те, що листами другий позивач вимагав компенсувати наступні суми: 162 326,72 грн (лист-попередження № 3/114/1 від 07.03.2018); 162 326,72 грн (лист № 3/149 від 03.04.2018); 114 176,72 грн (лист № 3/214 від 14.05.2018), більш того, прокурором у позовній заяві, заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачів 100 235,60 грн, які задоволено частково та стягнуто - 90 605,60 грн боргу, тобто сума яка підлягає стягненню, відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021, у справі № 911/2390/18 майже в половину менша, ніж сума, яка заявлялась в листах попередженнях, що свідчить про необґрунтовані вимоги другого позивача та прокурора про стягнення з відповідача спірних коштів, та у даному випадку немає неправильних дій відповідача.
Про неправильність дій другого позивача свідчить той факт, що орендодавцем за договором виступає перший позивач, натомість другий позивач є балансоутримувачем та саме перший позивач зобов`язаний був здійснювати претензійно-правову роботу, а не другий позивач, що зокрема, закріплено у п. 6.6. Положення про департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, де вказано, що перший позивач наділений правом представляти інтереси територіальної громади міста Києва в судових органах, тому виключно Департамент комунальної власності міста Києва є позивачем в даній справі, а не другий позивач (балансоутримувач).
На думку скаржника, зазначене спростовує неправильність дій відповідача, оскільки у додатковому рішенні відсутнє обґрунтування у чому полягає неправильність дій відповідача; до відповідача пред`являлися вимоги про повернення орендних коштів, не орендарем, а балансоутримувачем; самі вимоги про відшкодування орендної плати були значно завищеними, ніж фактично стягнені рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2021, у справі № 911/2390/18, що може свідчити про неправильність дій другого позивача по відношенню до відповідача, більш того, прокурор обґрунтовує позовну заяву бездіяльністю першого позивача, що може свідчити про неправильність дій останнього.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, другий відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що відповідач користуючись орендованим приміщенням, неналежним чином та не в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання в частині внесення орендних платежів, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за договором в сумі 100 235,60 грн за період оренди 29.11.2017 - 28.02.2018.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу із передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) справу № 911/2390/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 у справі №  911/2390/18. Призначено справу №  911/2390/18 до розгляду у судовому засіданні 20.01.2022.
На підставі ст. 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 на 17.02.2022.
Судове засідання у справі № 911/2390/18, призначене на 17.02.2022, не відбулось, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гаврилюка О.М.
З 18.02.2022 головуючий суддя Гаврилюк О.М. приступив до роботи, а відтак, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2022 розгляд справи № 911/2390/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 призначено на 31.03.2022.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.
Враховуючи викладене, судове засідання, призначене на 31.03.2022, не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2022 призначено розгляд справи № 911/2390/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 на 30.06.2022.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи викладене, перебування суддів у відпустках, тимчасову непрацездатністю судді Гаврилюка О.М., введення воєнного стану в Україні, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 911/2390/18 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Київська місцева прокуратура №9 в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка", в якому просила суд стягнути з відповідача на користь Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" 100235,60 грн заборгованості з орендної плати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №2558 від 29.11.2017 в частині сплати орендної плати за вказаним правочином.
Рішенням Господарського суду Київської області від 11.03.2019 у справі № 911/2390/18 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" 90 605,60 грн боргу, стягнуто з відповідача на користь Прокуратури міста Києва 1592,72 грн судового збору, в іншій частині в позові відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 25.11.2019 у справі №911/2390/18 заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 38350,00 грн задоволено частково, стягнуто з Київської місцевої прокуратури №9, Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Амбулаторно-поліклінічного закладу "Київський міський дитячий діагностичний центр" на користь відповідача по 1228,14 грн відповідно, в іншій частині у задоволенні заяви відповідача відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №911/2390/18 рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.11.2019 залишено без змін.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 рішення Господарського суду Київської області від 11.03.2019, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 25.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №911/2390/18 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" на користь Комунального некомерційного підприємства "Київський міський дитячий діагностичний центр" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 90 605,60 грн боргу. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" на користь Київської міської прокуратури 7 167,24 грн, з яких 1 592,72 грн судового збору за подання позову, 2 389,08 грн за подання апеляційної скарги та 3 185,44 грн судового збору за подання касаційної скарги. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" на користь Комунального некомерційного підприємства "Київський міський дитячий діагностичний центр" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації 3 185,44 грн судового збору за подання касаційної скарги. Судові витрати по сплаті судового збору понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" залишено за відповідачем.
16.11.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 88 300,00 грн.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідач надав договір про надання правової (правничої) допомоги №19/11/2018 від 19.11.2018, укладений між відповідачем, як замовником, та Адвокатським об`єднанням "Міжнародна рада адвокатів", як виконавцем, ордер серії КС №155116 від 19.11.2018, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5288/10 від 29.01.2015, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №427 від 27.01.2021, акт надання правничої допомоги №01 від 29.11.2018 на суму 11000,00 грн, рахунок на оплату №01 від 29.11.2018 на суму 11000,00 грн, платіжне доручення №7839 від 30.11.2018 на суму 11000,00 грн, акт надання правничої допомоги №02 від 14.01.2019 на суму 11750,00 грн, рахунок на оплату №02 від 14.01.2019 на суму 11750,00 грн, платіжне доручення №8170 від 15.01.2019 на суму 11750,00 грн, акт надання правничої допомоги №03 від 25.02.2019 на суму 11600,00 грн, рахунок на оплату №03 від 25.02.2019 на суму 11600,00 грн, платіжне доручення №8613 від 28.02.2019 на суму 11600,00 грн, акт надання правничої допомоги №04 від 12.03.2019 на суму 5000,00 грн, рахунок на оплату №04 від 12.03.2019 на суму 5000,00 грн, платіжне доручення №8734 від 15.03.2019 на суму 5000,00 грн, ордер серії КС №155132 від 17.04.2019, додаткову угоду №01 від 11.05.2019 до договору про надання правової (правничої) допомоги №19/11/2018 від 19.11.2018, ордер серії КС №58108 від 13.11.2019, акт надання правничої допомоги №05 від 18.04.2019 на суму 11600,00 грн, рахунок на оплату №05 від 18.04.2019 на суму 11600,00 грн, платіжне доручення №9242 від 26.04.2019 на суму 11600,00 грн, акт надання правничої допомоги №06 від 27.05.2019 на суму 2500,00 грн, рахунок на оплату №06 від 27.05.2019 на суму 2500,00 грн, платіжне доручення №9607 від 31.05.2019 на суму 2500,00 грн, акт надання правничої допомоги №07 від 26.06.2019 на суму 7500,00 грн, рахунок на оплату №07 від 26.06.2019 на суму 7500,00 грн, платіжне доручення №9926 від 27.06.2019 на суму 7500,00 грн, ордер серії АІ №1098244 від 22.03.2021, додаткову угоду №02 від 30.12.2020 до договору про надання правової (правничої) допомоги №19/11/2018 від 19.11.2018, акт надання правничої допомоги №08 від 25.11.2019 на суму 6500,00 грн, рахунок на оплату №08 від 25.11.2019 на суму 6500,00 грн, платіжне доручення №10461 від 29.11.2019 на суму 6500,00 грн, акт надання правничої допомоги №09 від 29.04.2021 на суму 1500,00 грн, рахунок на оплату №09 від 29.04.2021 на суму 1500,00 грн, платіжне доручення №12562 від 29.04.2021 на суму 1500,00 грн, акт надання правничої допомоги №10 від 14.05.2021 на суму 500,00 грн, рахунок на оплату №10 від 14.05.2021 на суму 500,00 грн, платіжне доручення №12655 від 14.05.2021 на суму 500,00 грн, акт надання правничої допомоги №11 від 24.05.2021 на суму 1500,00 грн, рахунок на оплату №11 від 24.05.2021 на суму 1500,00 грн, платіжне доручення №12813 від 01.06.2021 на суму 1500,00 грн, акт надання правничої допомоги №12 від 16.06.2021 на суму 500,00 грн, рахунок на оплату №12 від 16.06.2021 на суму 500,00 грн, платіжне доручення №12945 від 16.06.2021 на суму 500,00 грн, акт надання правничої допомоги №13 від 30.07.2021 на суму 7600,00 грн, рахунок на оплату №13 від 30.07.2021 на суму 7600,00 грн, платіжне доручення №13367 від 05.08.2021 на суму 7600,00 грн, акт надання правничої допомоги №14 від 10.08.2021 на суму 3000,00 грн, рахунок на оплату №14 від 10.08.2021 на суму 3000,00 грн, платіжне доручення №13479 від 17.08.2021 на суму 3000,00 грн, акт надання правничої допомоги №15 від 31.08.2021 на суму 3500,00 грн, рахунок на оплату №15 від 31.08.2021 на суму 3500,00 грн, платіжне доручення №13584 від 31.08.2021 на суму 3500,00 грн, акт надання правничої допомоги №16 від 27.09.2021 на суму 2500,00 грн, рахунок на оплату №16 від 27.09.2021 на суму 2500,00 грн, платіжне доручення №13899 від 06.10.2021 на суму 2500,00 грн, акт надання правничої допомоги №17 від 11.10.2021 на суму 2000,00 грн, рахунок на оплату №17 від 11.10.2021 на суму 2000,00 грн, платіжне доручення №13959 від 13.10.2021 на суму 2000,00 грн, акт надання правничої допомоги №18 від 05.11.2021 на суму 4250,00 грн, рахунок на оплату №18 від 05.11.2021 на суму 4250,00 грн.
Всього позивач просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 88 300,00 грн.
Сума понесених відповідачем витрат є документально підтвердженою.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 88300,00 грн, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Статтею 123 ГПК України  визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами ч.ч. 3-5 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно положень п.3 ч.4 ст.129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, ч.9 названої статті Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі, коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Як вбачається із матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору, другий позивач звертався до відповідача із листом-попередженням №  3/114/1 від 07.03.2018, з вимогою сплатити наявну заборгованість за спірним договором.
У відповідь на вказаний лист, відповідачем було надіслано другому позивачу гарантійний лис вих. № 1920 від 20.03.2018, яким відповідач зобов`язувався до 30.04.2018 погасити заборгованість по орендній платі згідно із спірним договором в розмірі 162 326,72 грн.
Листом № 3/149 від 03.04.2018 другий позивач, у зв`язку із наявною непогашеною заборгованістю відповідача за спірним договором просив відповідача з`явитися в десятиденний строк з дня отримання даного листа для підписання акта приймання-передачі приміщення (п. 3.12 договору) та узгодження погашення заборгованості.
Листом № 3/214 від 14.05.2018 другий позивач у зв`язку із розірванням спірного договору, враховуючи наявну суму заборгованості без врахування авансової орендної плати за два місяці, просив відповідача повідомити про причини несплати боргу, зважаючи на сплив гарантійного терміну згідно із листом останнього, та з`явитися для підписання акту звірки з урахуванням перерахунку, який отриманий відповідачем 18.05.2018, проте залишений ним без відповіді та задоволення.
Тобто, наявна очевидна неправомірність дій відповідача, які фактично призвели до вимушеного звернення до суду за захистом порушених прав, у зв`язку із чим наявні підстави для застосування ч. 9 ст. 129 ГПК України та необхідності покладення на відповідача його судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи. 
Таким чином, спір у даній справі виник із неправомірних дій відповідача, які фактично полягають у невиконанні взятих на себе зобов`язань за договором оренди, в частині своєчасної та повної оплати платежів, передбачених умовами договору.
У розгляді даної справи з урахуванням конкретних встановлених обставин, керуючись загальними засадами господарського законодавства, які, зокрема, встановлюють певну межу поведінки учасників судового процесу та втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів і регулюють конкретні ситуації таким чином, що кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої права та виконувати обов`язки - захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного права або інтересу, з огляду на очевидну неправомірність дій відповідача, які фактично призвели до вимушеного звернення до суду за захистом порушених прав, колегія суддів вважає справедливим, і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, застосування частини дев`ятої статті 129 ГПК України та необхідність покладення на нього (відповідача) його судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи, оскільки спір у даному випадку виник саме внаслідок неправильних дій відповідача.
Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 у справі № 905/716/20.
З огляду на наведене вище, підстави для скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 у справі №  911/2390/18 та задоволення заяви ТОВ "Медичний центр ім. академіка Юрія Прокоповича Спіженка" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 88 300,00 грн, відсутні.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, судом відхиляються як необґрунтовані та такі, що не відповідають нормам процесуального законодавства, оскаржуване додаткове рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006   №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення суду прийнято відповідно до вимог процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 у справі № 911/2390/18 задоволенню не підлягає. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 у справі №  911/2390/18 слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр імені академіка Юрія Прокоповича Спіженка" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 у справі №  911/2390/18  залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2021 у справі № 911/2390/18 залишити без змін.
3. Справу № 911/2390/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
          Текст постанови складено та підписано 10.08.2022, після виходу суддів із відпусток та у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Суліма В.В. 

Головуючий суддя                                                                      О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                А.Г. Майданевич