ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 340/3153/19
адміністративне провадження № К/9901/14239/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу 
за позовом  ОСОБА_1 до  Міністерства внутрішніх справ України про  визнати неправомірною відмови та зобов`язати вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу  Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2020 року (у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А.), 
ВСТАНОВИВ:
І. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
1. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 у даній справі адміністративний позов задоволено.
Визнано неправомірною відмову Міністерства внутрішніх справ України у прийнятті рішення за заявою про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за заявою про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Присуджено на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн., на правничу допомогу у розмірі 5600 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України.
2. До Третього апеляційного адміністративного суду  надійшла адміністративна справа №340/3153/19 з апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.03.2020.
3. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду   від 27 квітня 2020 року апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі №340/3153/19 - залишено без руху.
Встановлено скаржнику строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надіслання на адресу Третього апеляційного адміністративного суду документу про сплату судового збору.
Роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга повертається особі, яка її подала.
4. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що вказана апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 298 КАС України, з огляду на те, що згідно з пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору. Проте, як зазначив суд апеляційної інстанції,  в порушення норм вищевказаної статті скаржником до апеляційної скарги не долучено документ про сплату судового збору.
5. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що ставка за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення становить 150% від 768,40 грн. = 1152,60грн., проте документ про сплату судового збору до суду не надано.
6. 12 травня 2020 року до Третього апеляційного адміністративного суду  від Міністерства внутрішніх справ України надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій відповідач, додаючи копію платіжного доручення із QR-кодом № 621 від 14.04.2020 на суму 1261,20 грн.,зазначав, що недоліки апеляційної скарги МВС України усунено у повному обсязі та у встановлений строк, а відтак просив відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі №340/3153/19.
7. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2020 року повернуто апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі №340/3153/19 з підстав не усунення скаржником недоліків апеляційної скарги.
8. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що на виконання ухвали від 27.04.2020 скаржником було надано копію платіжного доручення    №621 від 14.04.2020 року, яке завірене представником скаржника Роговським А.
9. Разом з тим, на переконання колегії суддів суду апеляційної інстанції, скаржником не було виконано вимоги ухвали суду від 27.04.2020, в якій було зазначено, що згідно з пунктом 1 частини 5  статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України  до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, а тому на виконання вищевказаної ухвали відповідач повинен був надати оригінал документу про сплату судового збору, в той час як останній надав копію такого документу.
10. Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, Міністерство внутрішніх справ України звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, скаржник просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2020, а справу направити на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції - Третього апеляційного адміністративного суду.
11. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник зазначає, що при поданні заяви про усунення недоліків апеляційної скарги, МВС України звертало увагу, що надає доказ сплати судового збору у виді копії платіжного доручення із QR-кодом № 621 вів 14.04.2020 та повідомив, зокрема, що у відповідності до розпорядження КМУ від 15.11.2017 № 816-р «Деякі питання дистанційного обслуговування розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів» розпорядникам (одержувачам) коштів державного бюджету визначено пріоритетним казначейське обслуговування через систему дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство» та здійснено підключення даної системи з 01 серпня 2018 року; у зв`язку з чим, органами казначейської служби повідомлено МВС України про відмову у наданні належним чином завірених платіжних доручень про сплату судового збору, оскільки дана інформація міститься на сайті «Edata» - Єдиний веб-портал використання публічних коштів.
12. Крім того, скаржником зазначалось, що відповідно до пунктів 1, 2, 4 Розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705 документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів та інші документи, що застосовуються в платіжних системах для платіжних операцій з використанням електронних платіжних засобів, можуть бути в паперовій та/або електронній формі. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів і їх оброблення визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, установлених нормативно-правовими актами Національного банку; документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
13. Касатор також зазначає, що відповідно до листа Державної судової адміністрації України від 26.11.2018 (наданого у відповідь на запит МВС України від 09.10.2018 вих. 14398/05/15-2018) підтвердженням зарахування коштів на аналітичний рахунок, відкритий в органах ДКСУ для зарахування надходжень від сплати судового збору (за подання позовної заяви до відповідного суду тощо), є інформація про наявність платежу у виписці з цього рахунка; суди контролюють (здійснюють перевірку) зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, у тому числі на підставі документів, сформованих з використанням програмно-технічного комплексу «Клієнт казначейства - Казначейство».
14. Підсумовуючи, МВС України зазначає, що копія платіжного доручення із QR-кодом № 621 від 14.04.2020 є належним документом про сплату судового збору, оскільки містить усі необхідні реквізити, які передбачені для платіжного доручення, зокрема й відмітка Державної казначейської служби України «Клієнт казначейства - Казначейство» про те, що судовий збір за подання апеляційної скарги у справі № 340/3153/19 оплачено 16 квітня 2020.
15. Відтак, відповідач вважає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі помилково дійшов висновку про те, що апелянтом не було усунуто недоліки апеляційної скарги.
ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
16. Касаційна скарга Міністерства внутрішніх справ України до Верховного Суду надійшла 09 червня 2020 року.
17. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2020 визначено склад колегії суддів: Головуючий суддя - Жук А.В,, судді: Н.М. Мартинюк, Ж.М. Мельник-Томенко.
18. Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2020 року  відкрито провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у справі №340/3153/19.
19. Ухвалою Верховного Суду від 26.04.2022 дану справу призначено до письмового розгляду за наявними у ній матеріалами.
ІІІ. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
20. Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
21. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).
22. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційних проваджень та правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
23. Відповідно до частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
24. Згідно із частиною 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених  статтями 160,  161  цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
25. Відповідно до частин 2-3 статті 169 КАС в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому  статтею 171  цього Кодексу.
26. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
27. Згідно із пунктом 1 частини 5 статті 296 КАС України 5 до апеляційної скарги додаються документ про сплату судового збору.
28. Відповідно до частини 2 статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених  статтею 296  цього Кодексу, застосовуються положення  статті 169  цього Кодексу.
29. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» - далі - Закон.
30. Відповідно до абз. 2 частини 1 статті 3 Закону, судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.
31. Відповідно до частин 1-2 статті 9 Закону судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
32. Отже, суд апеляційної інстанції повинен був перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за наданим відповідачем платіжним дорученням № 621 від 14.04.2020.
33. Зазначена позиція корелюється із висновками, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.02.2018 у справі № 800/473/17 (провадження № 11-56заі18).
34. Верховний Суд зазначає, що наявність належним чином завіреної копії платіжного доручення не виключає права та можливості належним чином перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
35. Суд апеляційної інстанції, вдаючись до надмірного формалізму, дійшов передчасних висновків щодо неусунення апелянтом недоліків апеляційної скарги шляхом подання копії платіжного доручення із QR-кодом № 621 від 14.04.2020, оскільки, в контексті встановлених обставин, такий документ є належним доказом, що може підтверджувати сплату судового збору, та який був поданий на виконання ухвали суду від 27.04.2020 разом із заявою про усунення недоліків апеляційної скарги у встановлений строк, а суд апеляційної інстанції повинен був перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за вказаним платіжним дорученням. 
36. Відповідно до частин 1-3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
37. Відповідно до частини 1 статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
38. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина 4 статті 353 КАС України).
39. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття даного касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновків, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.
40. А відтак, касаційна скарга Міністерства внутрішніх справ України підлягає задоволенню, а ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2020 - скасуванню, із направленням справи на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
41. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, 
ПОСТАНОВИВ: 
1. Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити.
2. Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у справі №340/3153/19 скасувати.
3. Справу направити на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції - Третього апеляційного адміністративного суду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	А.В. Жук Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко