КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
[1]

	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
11 серпня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю захисника Яценко О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Яценко В.О. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
в с т а н о в и в:
Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Відповідно до постанови судді 19 квітня 2022 року о 23 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Братиславській, 50 в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нестійка хода). Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою Алкотест 6820 прилад ARHK-0539 Тест 4593, результат позитивний 0,430/00. 
Таким чином ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху. 
В апеляційній скарзі захисник Яценко О.В. просить скасувати постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апелянт вважає, що матеріалами справи не підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення, оскільки матеріли не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
У протоколі про вчинення адміністративного правопорушення зазначено, що факт керування зафіксовано о 23.00, проте, запис з нагрудної камери свідчить про початок запису о 23.14 год. ще під час руху поліцейського автомобілю до місця виклику. 
На момент прибуття поліції о 23.15 год. ОСОБА_1 перебував на вулиці, отже, матеріали справи не мітять жодного доказу на підставі якого можна встановити факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом.
Відсутність доказів, які підтверджують факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом свідчить про недоведеність наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, суд першої інстанції за відсутності належних доказів дійшов безпідставного висновку про встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення.
Окрім того, суд першої інстанції, як на доказ, посилається на Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте даний Акт не містить даних щодо особи, відносно якої він складений, підпису такої особи, або запису про відмову, даних щодо кількісного показника стану сп`яніння.
Таким чином, Акт не може вважатись належним доказом, оскільки не містить даних на підставі яких можливо встановити вчинення безпосередньо  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Окрім того, акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння, проте в порушення п. 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015р. №1452/735 наявні докази не містять даних ні про факт складення такого акту, ні про надання його для підпису ОСОБА_1 та вручення йому другого екземпляру.
Окрім того, судом не надано оцінку відсутності відеофіксації показників приладу Драгер, оскільки навідеозапису бодікамери № 473494 не зафіксовані показники приладу вимірювання Драгер.
Оскільки згідно змін, внесених до ст. 266 КУпАП, змінено джерела доказів, на підставі яких встановлюється факт вчинення адміністративного правопорушення і фактично доказову базу зведено до належної та повної відеофіксації, відсутність такої фіксації або неможливість встановлення ключової обставини щодо показника проміле є порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а відтак підставою для закриття провадження.
Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови судом першої інстанції при дослідженні доказів оцінка цим обставинам надана не була, що призвело до постановления незаконного рішення.
Окрім того, з наявних доказів не вбачається ознайомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з правами та обов`язками, що є порушенням ст. 256 КУпАП, що також не було враховано судом при постановленні рішення.
На думку апелянта, зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що судом не було надано оцінки вищевказаним доводам, що призвело до постановления необґрунтованого та незаконного рішення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Яценко О.В., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновок, викладений у постанові судді Деснянського районного суду      м. Києва від 08 липня 2022 року, про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, роздруківкою тесту приладу «Drager», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, розпискою ОСОБА_1 про те, що він зобов`язується протягом наступних двадцяти чотирьох годин не сідати за кермо автомобіля ДЕУ Сенс д/з  НОМЕР_1 , який буде знаходитись за адресою м. Київ, вул. Бучми, 4.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є безпідставними.
Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що автомобіль піл керуванням  ОСОБА_1 був зупинений на блок-посту бійцями територіальної оборони та після прибуття на цей блок-пост працівників поліції ОСОБА_1 почав пояснювати про обставини, за яких був зупинений автомобіль під його керуванням.
Зокрема, ОСОБА_1 пояснював, що він не намагався втекти, а навпаки -  їхав не зупиняючись, бо вважав, що його пропускають на блок-посту.
При цьому на запитання працівників поліції ОСОБА_1 пояснив, що вживав спиртні напої, але не дав відповіді на запитання про те, чому керував транспортним засобом після вживання алкоголю.
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував того, що керував автомобілем.
Виходячи з обставин, зафіксованих на відео з нагрудної камери поліцейського, про те, що автомобіль під керування ОСОБА_1 був зупинений на блок-посту бійцями тероборони, а працівники поліції прибули на блок-пост пізніше, доводи захисника щодо розбіжностей у часі вчинення правопорушення, зафіксованому у протоколі про адміністративне правопорушення, та часі прибуття працівників поліції на місце зупинки транспортного засобу є неспроможними, оскільки така розбіжність у часі має пояснення та не спростовує обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.  
В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дійсно не вказано прізвище, ім`я, по-батькові особи, стосовно якої проводився огляд, проте ця обставина не може спростувати висновок суду про винність ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи є інші допустимі докази, які в сукупності підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення.
Також не може вплинути на висновок, викладений в оскаржуваній постанові судді, та обставина, що в матеріалах справи відсутні дані про вручення ОСОБА_1 копії акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Доводи захисника про те, що суддею не надано оцінки відсутності відеофіксації показників приладу Драгер, оскільки на відеозапису бодікамери № 473494 не зафіксовані показники приладу вимірювання Драгер, є безпідставними.
Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що після проведення тесту поліцейський показує присутнім при цьому особам екран приладу «Drager» та озвучує результат зафіксований цим приладом, який складав 0,430/00 і при цьому ОСОБА_1 не заперечує зафіксованого приладом результату.
Посилання на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП є безпідставними, оскільки у протоколі зазначено всі відомості, передбачені вказаною статтею, викладено суть адміністративного правопорушення, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, про що ОСОБА_1 ствердив власноручним підписом.
Таким чином, суддя апеляційного суду, вважаючи постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 законною і обґрунтованою, не вбачає підстав для її зміни чи скасування.
 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
постановив :
Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва області від 08 липня 2022 року про визнання  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Яценко О.В. - без задоволення.
 
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                        В.В. Ковальська

Справа №369/14109/19
Провадження №33/827/649/2022        
Головуючий у І інстанції Лисенко В.В.
Доповідач Ковальська В.В.