ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року 
м. Київ

cправа №  904/3214/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Банаська О.О., Картере В.І., 
за участю секретаря судового засідання Кравченко О.В.

учасники справи:
заявник - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця",
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Дніпроспецмаш",
кредитор - Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк" 
представник кредитора - Заболотний С.Г. (в режимі відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),

розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.) касаційну скаргу
Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на ухвалу Господарського суду Харківської області
від 06.07.2021
у складі судді: Міньковський С.В.,
та постанову Східного апеляційного господарського суду 
від 28.10.2021
у складі колегії суддів: Гребенюк Н.В. - головуючий, Барбашова С.В., Радіонова О.О.
у справі за заявою
Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Дніпроспецмаш"
про визнання банкрутом,
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.10.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю "НВК "Дніпроспецмаш" (далі - боржник, банкрут, ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш"), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Гришина М.А.
2. Ухвалою суду від 15.11.2018 звільнено арбітражного керуючого Гришина М.А. від виконання обов`язків розпорядника майна ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кошовського С.В.
3. Ухвалою суду від 07.05.2019 за результатом проведення попереднього засідання, судом затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "НВК Дніпроспецмаш" (код ЄДР 32433631) на загальну суму 210  425  309,50 грн. та призначено проведення підсумкового засідання суду на 18.06.2019.
4. Постановою Господарського суду Харківської області від 30.07.2020 ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; припинено повноваження розпорядника майна та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Демчана О.І.
Короткий зміст вимог заявника
5. До місцевого суду 07.06.2021 надійшла заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з вимогами до боржника на загальну суму 4  945  642,07 грн.
Розгляд справи місцевим судом та прийняте ним рішення
6. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.07.2021 у справі №904/3214/18 визнано вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області частково на суму боргу 53,41 грн. (штрафна санкція) та 4  540,00 грн. судового збору; в решті вимог відмовлено.
6.1. Ухвала місцевого господарського суду прийнята з огляду на таке:
- заборгованість боржника з податку на додану вартість на суму 2  242  135,33 грн., що виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від 01.11.2013 №0004462204 на суму 1  610  577,83 грн.; від 29.05.2017 № 0011641201 на суму 5  115,44 грн., від 29.06.2013 № 0011991201 на суму 127  755,00 грн.; від 01.11.2013 № 0004462204 на суму 36  743,20 грн.; від 28.11 2017 № 0063491209 на суму 36  743,20 грн., а також на підставі уточнюючої декларації від 07.06.2017 №9013738796 (відповідно до наданих документів вірний номер № 9104967223) на суму 458  017,87 грн. - вже була предметом судового розгляду, за результатом якого ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.02.2021 у справі №904/3214/18 (залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 та постановою Верховного Суду від 13.08.2021) такі вимоги були відхилені;
при постановленні зазначеного судового рішення місцевий суд дійшов висновку про те, що вимоги податкового органу, які виникли у тому числі на підставі податкових повідомлень-рішень від 01.11.2013 № 0004462204 на суму 1  610  577,83 грн.; від 29.05.2017 № 0011641201 на суму 5  115,44 грн., від 29.06.2013 №0011991201 на суму 127  755,00 грн.; від 01.11.2013 № 0004462204 на суму 36  743,20 грн.; від 28.11.2017 № 0063491209 на суму 36  743,20 грн., а також на підставі уточнюючої декларації від 07.06.2017 № 9013738796 (відповідно до наданих документів вірний номер № 9104967223) на суму 458  017,87 грн., подані до суду із пропуском 1095-денного строку, визначеного статтею 102 ПК України;
- заявником не доведено наявності правових підстав для включення майнових вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ТВО "НВК "Дніпроспецмаш" у розмірі пені на суму 3  925,99 грн., оскільки матеріали не містять документів на підставі яких податковим органом нарахована така пеня, а також відсутній обґрунтований розрахунок заявленої пені, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити підстави виникнення таких зобов`язань і арифметичну правильність їх нарахування;
- відсутні підстави для визнання кредиторських вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, які виникли у боржника у зв`язку з поданням декларацій зі сплати орендної плати, оскільки такі вимоги заявлені податковим органом вже після спливу визначеного статтею 102 ПК України 1095-денного строку, тому заявлена кредиторська заборгованість в цій частині боргу є безнадійною та підлягає списанню;
- грошові вимоги на суму 53,41 грн. та судовий збір на суму 4  540,00 грн. підтверджені доданими до заяви кредитора документами.
Розгляд справи в суді апеляційної інстанції та прийняте ним рішення 
7. Постановою від 28.10.2021 Східний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.07.2021 залишив без задоволення;
ухвалу Господарського суду Харківської  області від 06.07.2021 залишив без змін.
7.1. Апеляційний суд зазначив, що обставини щодо звернення контролюючого податкового органу з грошовими вимогами до боржника в межах справи про банкрутство, які виникли згідно податкового повідомлення-рішення від 01.11.2013 №0004462204 на підставі акту перевірки від 24.09.2013 № 151/2204/32433631 на суму 1  610  577,83 грн.; по уточнюючій декларації від 07.06.2017 № 9013738796 на загальну суму 458  017,87 грн.; згідно податкового повідомлення-рішення від 29.05.2017, винесеного на підставі акту перевірки від 10.02.2017 № 260/12-01/32433631 на суму 5  115,44 грн.; згідно податкового повідомлення рішення від 29.06.2017 № 0011991201, винесеного на підставі акту перевірки від 07.06.2017 №418/12-01/32433631 на суму 127  755,00 грн.; згідно податкового повідомлення-рішення від 01.11.2013 № 0004462204 на суму 1  582  771,00 грн.; згідно податкового повідомлення-рішення від 28.11.2017 № 0063491209, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 04.02.2021 у справі № 904/3214/18, яка набрала законної сили, що підтверджує обґрунтованість відмови місцевого суду у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання грошових вимог, заявлених на підставі зазначених актів перевірки, податкових повідомлень-рішень та уточнюючих деклараціях.
7.2. Суд погодився із висновком місцевого господарського суду про те, що за відсутності обґрунтованого розрахунку пені, нарахованої на податкові зобов`язання, суд позбавлений можливості перевірити правомірність застосування сум і періодів нарахування пені, що унеможливлює визначення категорії заборгованості (конкурсної/поточної), а також можливості перевірити математичні розрахунки цієї пені або самостійно їх перерахувати, у зв`язку з чим господарським судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви Головного управління ДВС у Дніпропетровській області в частині включення грошових вимог пені на суму 3  925,99 грн.
7.3. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що строк давності стягнення податкового боргу згідно із статтею 102 ПК України є строком існування відповідного податкового зобов`язання, по закінченню якого воно припиняється в силу закону та є неможливим вжиття будь-яких заходів з його погашення, тому правова природа строку позовної давності стягнення податкового боргу не дає підстав для висновку щодо зупинення перебігу строку до вимог кредитора, поданих з пропуском строку, передбаченого статтями 101, 102 ПК України, по аналогії до норм цивільного законодавства.
7.4. З огляду на доведеність матеріалами справи факту звернення контролюючого податкового органу із пропуском встановленого положеннями статті 102 ПК України 1095-денного строку, який є спеціальним строком давності для стягнення податкових зобов`язань, а також враховуючи відсутність обґрунтованого розрахунку нарахованої заявником пені на суму 3  925,99 грн., визначення підстав і періодів її нарахування, апеляційний суд погодився із висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для включення грошових вимог кредитора до боржника на загальну суму податкового боргу та заборгованості з орендної плати.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ 
8. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, заявник 04.02.2022 повторно звернулось з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.07.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 у справі № 904/3214/18.
9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №  904/3214/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Білоус В.В., суддя - Банасько О.О., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.02.2022.
10. Ухвалою Верховного Суду від 13.04.2022 касаційну скаргу залишено без руху відповідно до положенням статті 290 ГПК України, надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
11. Ухвалою від 08.06.2022 Верховний Суд задовольнив клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження;
поновив Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області строк на касаційне оскарження;
відкрив касаційне провадження у справі № 904/3214/18 за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.07.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2021.
повідомив учасників справи, що розгляд касаційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.07.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 відбудеться 12.07.2022 о 12:30.
12. Автоматизованою системою документообігу суду, у зв`язку із відпусткою судді Білоуса В.В., для розгляду справи № 904/3214/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Банасько О.О., Картере В.І., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2022.
13. Ухвалою від 11.07.2022 Верховний Суд задовольнив клопотання Акціонерного товариства "Міжнародний резервний банк" про проведення судового засідання дистанційно у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
14. Від представників АТ "Укрзалізниця" в особі філії "Південна залізниця", адвокатів Прядка В.О. та Болотової Е.І. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому адвокати просили касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, оскаржувані рішення залишити без змін.
15. З урахуванням положень Закону України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (зі змінами), Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (від 22.05.2022 № 2263-IX), Верховний Суд дійшов висновку за можливе розглянути справу №904/3214/18 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Доводи скаржника
(Головного управління ДПС у Дніпропетровській області)
16. Скаржник, з посиланням на постанови Третього апеляційного суду від 06.04.2021 № 280/4849/20, Другого апеляційного суду від 19.02.2021 у справі № 440/2825/20 та постанову Верховного Суду від 11.09.2020 у справі № 804/2924/17, доводив, що вимоги, щодо яких не сплинув строк позовної давності(1095 днів) до з 18.03.2020, можуть бути пред`явлені в період карантину та до дня його закінчення, тому суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав лише для часткового визнання грошових вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
16.1. Скаржник зауважив про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема застосування п. 52-2 підрозділу 10 (інші перехідні положення) Розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України та його урахування при зверненні з грошовими вимогами у справі про банкрутство контролюючими органами зі сплати податків і зборів, а також частини третьої статті 41 КУзПБ.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
17. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
18. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
19. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника, зазначених в пунктах 16 - 16.1. описової частини цієї постанови.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги 
20. Предметом судового розгляду у цій справі є заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання його кредитором з грошовими вимогами до боржника на суму 4  945  642,07 грн. - податки та збори, та на суму 4  540,00 грн. - судовий збір.
21. Аналіз змісту доводів касаційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області свідчить, що останні зводяться до незгоди скаржника із висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення кредиторських вимог у зв`язку зі спливом визначеного статтею 102 Податкового кодексу України 1095-денного строку.
22. Положення частини першої статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) визначають, що кредитором є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до ПК України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
23. Статтею 45 КУзПБ наведено порядок виявлення кредиторів та осіб, які мають бажання взяти участь у санації боржника, згідно з частиною першою та четвертою якої конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.
23.1. Відповідно до частини першої статті 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
23.2. Аналіз приписів статті 45 КУзПБ, дає підстави стверджувати, що кредитор, подаючи до господарського суду відповідну заяву з вимогами до боржника, самостійно визначає розмір таких вимог та підтверджує їх відповідними документами, при цьому, до обов`язків суду при розгляді відповідних заяв входить саме перевірка їх обґрунтованості та наявності документів, що підтверджують відповідні вимоги.
24. Розгляд та визнання грошових вимог податкових органів у процедурах банкрутства здійснюється судами з врахуванням особливостей виникнення (припинення) податкових зобов`язань боржника згідно з вимогами ПК України, які є спеціальними нормами права, що регулюють ці питання, якщо такі зобов`язання виникають до моменту порушення справи про банкрутство.
25. Положеннями пункту 1.1. статті 1 ПК України визначено, що Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
26. Статтею 41 ПК України органи державної фіскальної служби віднесено до переліку контролюючих органів, що здійснюють від імені держави функції контролю за своєчасністю і правильністю сплати суб`єктами господарювання податків і зборів, зокрема, шляхом проведення документальних невиїзних перевірок платників податків відповідно до статті 78 ПК України.
27. Пунктом 102.1 статті 102 ПК України надано право контролюючому органу, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
28. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
29. У пункті 102.4 статі 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
30. Пункт 101.1 статті 101 ПК України передбачає, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Як зазначено в пункті 101.2 цієї статті, під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
31. Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що ПК України встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу статті 101 Податкового кодексу України, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення контролюючого органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. 
31.1. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.02.2018 у справі № К/9901/99/17 (807/2097/16), від 04.09.2018 у справі № 813/4430/16, від 19.09.2019 у справі № 910/11620/18, від 31.10.2019 у справі № 925/1242/15, від 05.12.2019 у справі № 910/1678/19, від 15.10.2020 у справі №910/8482/18.
32. Тому при розгляді грошових вимог контролюючого органу до боржника, як платника податків, заявлених на підставі податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками проведення податкових перевірок боржника, господарському суду належить перевірити дотримання контролюючим органом спеціального строку давності пред`явлення до стягнення з боржника податкового боргу, який у пункті 102.4. статті 102 Податкового кодексу України встановлено у 1095 календарних днів з дня його виникнення та застосування якого є імперативним (аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 923/1092/16, від 17.04.2019 № 43/75-15/7-б, від 19.09.2019 № 910/11620/18, від 24.10.2019 у справі № 906/665/17).
33. У разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у поставі від 06.02.2018 у справі № 807/2097/16 (К/9901/99/17).
Щодо суті касаційної скарги
34. У цій справі судами попередніх інстанцій встановлено, що заявлені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області вимоги заборгованість боржника з податку на додану вартість на суму 2  242  135,33 грн., що виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від 01.11.2013 № 0004462204 на суму 1  610  577,83 грн.; від 29.05.2017 № 0011641201 на суму 5  115,44 грн., від 29.06.2013 №0011991201 на суму 127  755,00 грн.; від 01.11.2013 № 0004462204 на суму 36  743,20 грн.; від 28.11 2017 № 0063491209 на суму 36  743,20 грн., а також на підставі уточнюючої декларації від 07.06.2017 № 9013738796 (відповідно до наданих документів вірний номер № 9104967223) на суму 458  017,87 грн. вже була предметом судового розгляду, за результатом якого ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.02.2021 у справі № 904/3214/18, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 та постановою Верховного Суду від 18.08.2021, такі вимоги були відхилені.
35. Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
35.1. За змістом наведеної норми преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.
35.2. Суд зауважує, що преюдиційність - це властивість фактів. Оцінка судами в інших справах законності чи незаконності певних дій особи в жодному разі не є преюдиційним фактом, і навіть не є правовою позицією. У постановах від 02.07.2019 у справі № 48/340, від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17, від 24.05.2018 у справі № 922/2391/16 та від 17.02.2021 у справі № 914/1257/18 Верховний Суд зазначив, що преюдиційне значення мають лише встановлені судом обставини, тобто факти, а не правова їх оцінка. Преюдиційні факти істотно відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
36. Крім того, відповідно до частини першої статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
36.1. Верховний Суд звертає увагу, що принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").
37. Як вбачається зі змісту ухвали Господарського суду Харківської області від 04.02.2021 (текст наявний у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвала набрала законної сили 20.05.2021) постановленні зазначеного судового рішення місцевий суд дійшов висновку про те, що вимоги податкового органу, які виникли у тому числі на підставі податкових повідомлень-рішень від 01.11.2013 № 0004462204 на суму 1  610  577,83 грн.; від 29.05.2017 №0011641201 на суму 5  115,44 грн., від 29.06.2013 № 0011991201 на суму 127  755,00 грн.; від 01.11.2013 № 0004462204 на суму 36  743,20 грн.; від 28.11.2017 № 0063491209 на суму 36  743,20 грн., а також на підставі уточнюючої декларації від 07.06.2017 № 9013738796 (відповідно до наданих документів вірний номер №9104967223) на суму 458  017,87 грн., подані до суду із пропуском 1095-денного строку, визначеного статтею 102 ПК України.
Такого ж висновку дійшли Східний апеляційний господарський суд у постанові від 20.05.2021 та Верховний Суд у постанові від 18.08.2021
37.1. Таким чином, встановлені судом обставини, викладені в ухвалі Господарського суду Харківської області від 04.02.2021, мають очевидний характер правової оцінки обставин спірної для цієї справи юридичної ситуації та є релевантними, а відтак, мають преюдиційний характеру для цієї справи.
37.2. Отже, з урахуванням положень частини четвертої статті 75 ГПК України, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні вимог податкового органу у зазначеній частині, оскільки в цьому випадку незгода кредитора із остаточним судовим рішенням та повторний розгляд кредиторських вимог з тих самих підстав і наданих доводів і доказів не лише порушить визначений законодавцем процесуальний порядок оскарження судового рішення, права боржника та інших кредиторів, але й порушить принцип юридичної визначеності. 
37.3. Крім того, виходячи з встановлених судами обставин спливу строку давності для стягнення податкового боргу, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для визнання у цій справі кредиторських вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області заявлених після спливу визначеного статтею 102 ПК України 1095-денного строку, оскільки така заборгованість є безнадійною та підлягає списанню, а боржник, в свою чергу, вважається вільним від такого грошового зобов`язання.
38. Верховний Суд також вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для відмови для визнання кредиторських вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ТВО "НВК "Дніпроспецмаш" у розмірі пені на суму 3  925,99 грн. з огляду на таке.
39. Пеня є способом забезпечення погашення податкового зобов`язання та визначається у статті 1 ПК України, як сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.
40. Так, згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України, строком сплати податку та збору є період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
41. ПК України у пункті 129.1 статті 129 диференціює момент з якого починається розрахунок пені в залежності від обставин виникнення податкового зобов`язання: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки (підпункт 129.1.1); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок (підпункт 129.1.2); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу (підпункт 129.1.3).
42. Зокрема за змістом пункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається, при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
43. Передумовою нарахування пені з підстав, передбачених пунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України, є несплата платником податків у встановлені законом строки суми узгодженого податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки.
44. Таким чином, розглядаючи грошові вимоги контролюючого органу до боржника, як платника податків, у т. ч. заявлену у розмірі нарахованої на податкове зобов`язання пеню, господарському суду першочергово належить встановити підстави виникнення такого зобов`язання, момент його узгодження з урахуванням результатів оскарження, настання строку сплати, день виникнення податкового боргу, тобто з урахуванням положень статті 129 ПК України достеменно з`ясувати з якого моменту у контролюючого органу виникло право нараховувати пеню платнику податку та чи було таке право реалізовано, відтак, виходячи з цих даних перевірити дотримання спеціальних норм податкового законодавства щодо порядку нарахування пені та строків давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, в тому числі пені за таким зобов`язанням.
45. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (такий висновок неодноразово зазначався у постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 910/21939/15, від 11.07.2019 у справі № 904/2394/18 та інших)
46. Частиною першою статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
47. Верховний Суд звертає увагу, що тягар доведення наявності вимог до боржника належними, достатніми та допустимими доказами, відповідно і обов`язок доведення кредиторських вимог одночасно з поданням відповідних документів, що їх підтверджують, покладено саме на кредитора. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 916/4644/15, від 23.04.2019 у справі № 910/21939/15.
47.1. Судами попередніх інстанцій встановлено, що матеріали не містять документів на підставі яких податковим органом нарахована відповідна пеня, а також відсутній обґрунтований розрахунок заявленої пені, тому суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що суд позбавлений можливості перевірити з якого моменту у контролюючого органу виникло право нараховувати пеню платнику податку та чи було таке право реалізовано, відтак, виходячи з цих даних перевірити дотримання спеціальних норм податкового законодавства щодо порядку нарахування пені та строків давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, в тому числі пені за таким зобов`язанням.
48. Верховний Суд вважає необґрунтованими заперечення скаржника щодо застосування до додаткових вимог контролюючого органу у цій справі приписів пункту 102.4 статі 102 ПК України через те, що у статті 129 ПК України передбачено закінчення нарахування пені у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство, позаяк аналіз цих норм дає підстави для висновку, що у правовідносинах зі стягнення податкового боргу (в т.ч. пені нарахованої на податкове зобов`язання строк сплати якого настав), зокрема у випадку заявлення таких грошових вимог у справі про банкрутство, спеціальним і присічним є саме строк давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу визначений у пункті 102.4 статі 102 ПК України, що відповідає принципам справедливості та розумного балансу між приватними і публічними інтересами.
48.1. До того ж, колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що з 01.01.2021 набули чинності зміни до статті 129 ПК України, внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" № 466-IX від 16.01.2020, якими доповнено цю статтю пунктом 129.9, що визначає перелік випадків коли пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню, до яких віднесено, зокрема, закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків (підпункт 129.9.1).
49. Доводи Головного управління ДПС у Київській області щодо пріоритетності положень статті 42 КУзПБ над нормою статті 102 ПК України є необґрунтованими з огляду на таке
50. За своєю правовою природою строк давності стягнення податкового боргу згідно із статтею 102 ПК України є строком існування відповідного податкового зобов`язання, по закінченню якого воно припиняється в силу закону та є неможливим вжиття будь-яких заходів з його погашення. При цьому, слід розмежовувати строк існування податкового боргу та строк, в межах якого контролюючому органу, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті ПК України, надано право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків.
50.1. Відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким були внесені відповідні зміни до ПК України, законодавцем було установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу
50.2. Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що зазначений Закон набрав чинності 02.04.2020, а мораторій щодо проведення перевірок контролюючим органом стосується лише періоду з 18 березня по 31 травня 2020 року. 
50.3. З огляду на різну правову природу строку існування податкового боргу та строку давності стягнення податкового боргу, колегія суддів касаційного суду вважає передчасними доводи скаржника щодо можливості застосування у цьому випадку положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та щодо наявності підстав для зупинення перебігу строку до вимог кредитора, поданих з пропуском строку передбаченого статтями 101, 102 ПК України, по аналогії до норм цивільного законодавства та визнання таких кредиторських вимог в порядку, передбаченому статтями 39, 45 КУзПБ.
51. Посилання скаржника на правові висновки, викладені у постановах Третього апеляційного суду від 06.04.2021 у справі № 280/4849/20 та Другого апеляційного суду від 19.02.2021 у справі № 440/2825/20, з огляду на положення частини сьомої статті 75, статті 300 ГПК України, не приймаються Верховним Судом з огляду на їх нерелевантність.
52. Також Верховний Суд не приймає до уваги висновки, викладені у постанові від 11.09.2020 у справі № 804/2924/17, оскільки зі змісту зазначеної постанови вбачається, що зазначена справа розглядалась в межах адміністративного судочинства за позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця про стягнення 77  830,70 грн. 
52.1. Разом з тим, зазначена справа розглядалась без врахування положень КУзПБ та стосувалась вирішення спору щодо правильності нарахування фізичній особі-підприємцю пені. При цьому, Верховний Суд дійшов висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин положень підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України
52.2. З огляду на інше правове регулювання, предмет спору, суб`єктний склад та юрисдикцію вирішення спору у справі № 804/2924/17, зазначені постанові від 11.09.2020 правові висновки є нерелевантними до правовідносин, яким надається оцінка судом у справі № 904/3214/18.
53. Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту касаційної скарги вбачається, що вимоги скаржника щодо заборгованості по орендній платі виникли в період з 27.01.2017 по 23.01.2018. При цьому, провадження у справі про банкрутство ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" порушено ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.10.2018. тобто такі вимоги є конкурсними, такими, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство. Відтак, контролюючий орган зобов`язаний був подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
53.1. З відмітки суду про прийняття Заяви про визнання грошових вимог податкового органу вбачається, що скаржником подано кредиторські вимоги по орендній платі, податку на додану вартість та інші вимоги пред`явлено лише 07.06.2021 (том 21, а. с. 8 - 9). 
53.2. Отже, такі вимоги пред`явлені Головним Управлінням ДПС у Дніпропетровській області до боржника з порушенням строку, визначеного положеннями статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які діяли на момент відкриття провадження (02.10.2018) у цій справі.
54. Ураховуючи викладене, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені у пунктах 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України, не отримали підтвердження після відкриття касаційного провадження, тому колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в частині підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки вони прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
55. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
56. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України).
57. Згідно з частиною другою статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
58 .На підставі викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та залишення оскаржуваних судових рішень без змін. 
Судові витрати 
59. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін рішень судів попередніх інстанцій, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 308, 309, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.07.2021 у справі №904/3214/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В.Я. Погребняк

Судді                                                                                                    О.О. Банасько

  В.І. Картере