П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/21314/21	
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року (суддя Катаєва Е.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 24.01.2022) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
5 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУНП в Одеській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення позивача під час служби в поліції в період з 7 листопада 2015 року по 31 березня 2016 року включно та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити таку індексацію за зазначений період.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.
В обґрунтування поданої апелянт, покликаючись на постанову Верховного Суду від 3 квітня 2019 року по справі №638/9697/17, зазначив, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер і її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункова величина одноразової грошової допомоги при звільненні.
Також апелянт висловив свою незгоду з посиланням суду першої інстанції на приписи Положення №1078 через те, що зазначене Положення не є основним законом, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.
Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 наказом ГУНП в Одеській області від 18.03.2016 року №114о/с звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (а.с. 39-42).
23 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУНП в Одеській області зі заявою, у якій просив повідомити про виплату йому під час проходження служби індексації грошового забезпечення.
На своє звернення ОСОБА_1 отримав Архівну відомість за період з 7 листопада 2015 року по 31 березня 2016 року від 03.11.2021 №853 (а.с. 17), з якої дізнався, що у згаданому періоді індексація грошового забезпечення йому не нараховувалася.
Вважаючи такі дії ГУНП в Одеській області протиправними ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача у спірному періоді були відсутні підстави для проведення індексації грошового забезпечення позивача.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Так, частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно статті 43 Конституції України кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Частинами першої та п`ятої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України від 3.07.1991 №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення".
Статтею 2 цього Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно статті 4 згаданого Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (у редакції до 01.01.2016 року було передбачено розмір 101 відсоток).
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному веб-сайті Держстату України у жовтні місяці 2015 року величина індексу споживчих цін складала 98,7 відсотка, у листопаді 2015 року – 102,0 відсотка, у грудні – 100,7 (http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2015/ct/is_c/isc_u/isc2015m_u.html), у січні 2016 року – 100,9, лютому 2016 року – 99,6, у березні 2016 року – 101,0.
Оскільки у період з жовтня 2015 року - лютий 2016 року величина індексу споживчих цін не перевищувала встановлений статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" поріг індексації, у відповідача були відсутні підстави для нарахування індексації грошового забезпечення позивача у періоді з листопада 2015 року по березень 2016 року (включно).
Враховуючи зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга позивача не містить належних, вагомих і обґрунтованих міркувань, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували вищевикладені висновки суду першої інстанції.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                        В.О.Скрипченко

Суддя                                        І.П.Косцова

Суддя                                        Ю.В.Осіпов