КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа № 369/821/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/551/2022
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
23 лютого 2022 року                                                                                                          м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Кулікової С.В., Музичко С.Г.,                                                              
                                         при секретарі      Кузьмич Р.Р.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна група «Капітель» про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2016 року, ухваленого під головуванням судді Волчка А.Я.,-  
 
  встановив:
 
У січні 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось в  суд з позовом до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна група «Капітель» про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обгрунтовано тим, що 04 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір.
Банк зазначив, що за умовами договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 36 400,00 дол. США, зі сплатою 13,5 процентів річних, кінцевий строк повернення кредиту до 03 червня 2033 року.
Крім того, між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк»,
ОСОБА_1 та ТОВ «БГ «Капітель» укладено договір поруки.
Банк просив стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 84 493,40 дол. США, що еквівалентно 1 987 223,57 грн, посилаючись на нележне виконання відповідачами своїх зобов`язань. 
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «БГ «Капітель» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі
1 987 223,57 грн. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28 листопада 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «БГ «Капітель» задоволено. Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 04 травня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог
ПАТ «Укрсоцбанк». 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 84 493,4 дол. США, що відповідно до курсу Національного Банку України станом на 17 грудня 2015 року становить 1 987 223,57 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі
35 210,23 дол. США, що еквівалентно 828 119,12 грн, заборгованість зі сплати процентів у розмірі 30 897,48 дол. США, що еквівалентно 726 686,38 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2 696,13 дол. США, що еквівалентно 63 411,05 грн, пеня за несвоєчасне повернення процентів 15 689,59 дол. США, що еквівалентно 369 007,02 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.
15 червня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2016 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 липня 2020 року відмовлено у відкриття провадження за поданною апеляційною скаргою.
Постановою Верховного Суду від 28 квітня 2021 року скасовано ухвалу Київського апеляційного суду від 15 липня 2020 року, справу направлено до Київського апеляційного суду для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду Київської області скасувати, посилаючись на те, що вони є незаконними та необгрунтованими. Справу розглянуто без належного повідомлення відповідача. Позивачем пропущено строки позовної давності. У позові зазначено, що 04 червня 2008 року позивач та ОСОБА_4 уклали договір кредиту, проте це не відповідає матеріалам справи. Позивачем не надано доказів на підтвердження видачі кредиту в іноземній валюті. Довідка від 05 січня 2016 року  є неналежним доказом. Крім того, відсутній предмет спору, оскільки сума наданого кредиту була повернута відповідачем на рахунок позивача 04 червня 2008 року. 
У судовому засіданні представник  ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу.
Представник ПАТ «Укрсоцбанк» проти апеляційної скарги заперечив.
Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна група «Капітель» в судове засідання не з`явився. Про його час і місце повідомлений належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції визначив до присудження на користь банку кредитну заборгованість в розмірі 1 987 223,57 грн.
Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.
Встановлено, що 04 червня 2008 року між ПАТ Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 028/25-274.
Сума кредиту: 36 400 дол. США.
Процентна ставка: 13,5 процентів річних.
Термін повернення кредиту: до 03 червня 2033року.
Зазначені умови прописані в п. 1.1. кредитного договору.
В пункті 1.1.1. кредитного договору сторони погодили, що погашення кредиту буде здійснюватися до 20 числа (включно) кожного місяця.
Згідно з п. 3.2.3 кредитного договору, кредитор має право: вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісії та можливих штрафних санкцій у разі: затримання позичальником сплати кредиту ( частини кредиту) та/або процентів щонайменше на 30 календарних днів.
Відповідно до п. 3.3.14 кредитного договору, позичальник протягом 30 календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора повинен достроково повернути в повному обсязі кредит та нараховані проценти.
З метою забезпечення виконання зобов`язань, між банком, ОСОБА_1 та ТОВ «БГ «Капіталь» було укладено договір поруки № 028/16-148. 
09 липня 2009 року між ПАТ Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 028/25-274 від 04 червня 2008 року.
Сторони визначили пункт 1.1. кредитного договору в новій редакції: «1.1 Погашення кредиту здійснюється в наступному порядку: до 20 числа (включно) кожного місяця, починаючи з липня 2008 року згідно наступного графіку( наведено графік) . При цьому у випадку, якщо день погашення кредиту вказаний в п. 1.1.1. цього договору припадає на неробочий день кредитора, позичальник зобов`язаний здійснити погашення кредиту не пізніше ніж в останній перед ним робочий день кредитора».
У пункті 2 додаткової угоди сторони встановили, що детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту буде наведено в додатку 1.1.1 до цієї додаткової угоди, що є невід`ємною її частиною.
У пункті 3 додаткової угоди сторони домовились, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, визначених договором, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції в повному обсязі на 31 календарний день прострочення виконання зобов`язання за договором.  
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання, банк 10 грудня 2015 року на адресу  ОСОБА_1 направив вимогу про виконання зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Положенннями статті 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
На підтвердження позовних вимог позивачем надано: розрахунки заборгованості по кредиту; виписку за кредитним договором.
Розмір заборгованості, період та порядок її обрахування за кожним видом нарахувань за кредитом чітко та повно відображено в наданих банком розрахунках та підтверджується випискою за кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач  ОСОБА_1 будь-якими допустимими засобами доказування не спростував  наявність заборгованості за кредитним договором.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, з урахуванням строку позовної давності за період з 28 січня 2013 року по 28 січня 2016 року, колегія суддів вважає, що з позичальника на користь банка підлягає стягненню заборгованість за договором кредиту № 028/25-274 від 04 червня 2008 року у розмірі 37 559,55 дол. США, що еквівалентно, згідно курсу НБУ на дату подачі позову, 934 124,79 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 31 699 дол. США, що еквівалентно 788 369,16 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 5 860,55 дол. США, що еквівалентно 145 754,59 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У зв`язку із вищенаведеним, заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2016 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині. 
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову ( повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.
Звертаючись у лютому 2017 році з апеляційною скаргою на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2016 року, ТОВ «БГ «Капітель» просило скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з нього та
ОСОБА_1 , та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості з товариства. Тобто в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника  ОСОБА_1 , товариство  просило заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області залишити без змін.
Отже, виходячи з меж доводів апеляційної скарги, апеляційний суд не мав правових підстав для перегляду заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2016 року в частині вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до
ОСОБА_1 . 
Тому, з урахуванням положень п. 8 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, рішення Апеляційного суду Київської області від 28 листопада 2017 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 підлягає скасуванню.
У порядку розподілу судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з  ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 14 009,92 грн.
 Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-    
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Апеляційного суду Київської області від 28 листопада 2017 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 скасувати.
Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2016 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» скасувати.
В цій частині ухвалити нове рішення.
Позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 028/25-274 від 04 червня 2008 року у розмірі 37 559,55 дол. США, що еквівалентно, згідно курсу НБУ на дату подачі позову, 934 124,79 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 31 699 дол. США, що еквівалентно 788 369,16 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 5 860,55 дол. США, що еквівалентно 145 754,59 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 14 009,92 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення виготовлено 25 квітня 2022 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                                    Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                                     С.В. Кулікова

 
                                                                                                                                С.Г. Музичко