ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/28613/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Гарник К.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 червня 2022 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:                      
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення, прийняте заступником Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Лемешем Д.Л. від 29 вересня 2020 року №287 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та скасування посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданої 22 липня 2014 року громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати протиправним та скасувати подання Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 21 серпня 2020 року №4758/55/125/02-20 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та скасування посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданої 22 липня 2014 року громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2021 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області №287 від 29 вересня 2020 року  про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого 04 липня 2014 року та скасування посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданої 22 липня 2014 року громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що викладена у поданні Управління стратегічних розслідувань в м.Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України інформація є підставою для скасування іноземцю дозволу на імміграцію в Україну та скасування посвідки на постійне проживання.
Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що в поданні на скасування дозволу на імміграцію в Україну позивача визначено, що він становить загрозу інтересам національної безпеки або охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 29 вересня 2020 року №287 принижує його честь та гідність, оскільки прийнято та оформлено з перевищенням повноважень та без належної компетенції, а зі змісту самого вказаного рішення не випливає жодної обставини, яка б свідчила про існування підстав для застосування п.3, 4 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» та пп.1 п.64 Порядку №321.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
В силу положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України, беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Грозний Чечено-Інгушській АРСР та є громадянином Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_2 (а.с.96 т.1).
За наслідками розгляду заяви позивача та доданих до неї документів, 02.07.2014 позивачу надано дозвіл на імміграцію в Україну №1/21 (а.с.222 т.1) та 22.07.2014 видано посвідку на постійне проживання № НОМЕР_1 (а.с.70 т.1).
26.08.2020 на адресу ЦМУ ДМС України у м.Києві та Київській області надійшло подання Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 21.08.2020 №4758/55/125/02-20 про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання на території України громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (у висновку від 29.09.2020 та рішенні від 29.09.2020 №287 ЦМУ ДМС України у м.Києві та Київській області зазначено по-батькові ОСОБА_1 ) (а.с.231 т.1).
На підставі вказаного подання головним спеціалістом відділу імміграції та обробки заяв про оформлення посвідки на постійне проживання Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області Арустамовим А.А. складено висновок перевірки законності надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , затверджений 29.09.2020 заступником начальника ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області, в якому визначено за доцільне: скасувати рішення ГУ ДМС України в м.Києві від 04.07.2014 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; скасувати, визнати недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню, видану на підставі цього дозволу посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 22.07.2014 (а.с.233-234 т.1).
Рішенням ЦМУ ДМС України у м.Києві та Київській області від 29.09.2020 №287, на підставі п.3, 4 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» позивачу скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 04.07.2014, а видана на підставі цього рішення посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 22.07.2014 скасована на підставі вимог пп.1 п.64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321.
Не погодившись із вказаними поданням Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та рішенням ЦМУ ДМС України у м.Києві та Київській області, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено наявності підстав, передбачених п.3, 4 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію», внаслідок чого рішення від 29 вересня 2020 року №287 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, Законом України «Про імміграцію», який визначає умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання» № 321 від 25.04.2018.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі -Закон №3773-VI) іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.
Пунктом 14 ст.4 Закону №3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.
Відповідно до ч.1 абз.1 і 4 ст.1 Закону України «Про імміграцію» (далі - Закон №2491-ІІІ) імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.
Дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.
Статтею 6 Закону № 2491-ІІІ визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів.
Так, за приписами ч. 1 п.п. 2 і 3 цієї норми спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи: організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються.
Стаття 9 Закону № 2491-ІІІ встановлює умови, порядок та перелік документів, необхідних для вирішення питання дозволу на імміграцію. Так, заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: 1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання; 2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.
Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.
Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається.
Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.
Тобто, для оформлення дозволу на імміграцію заявник повинен подати заяву з доданням певного пакету документів. У разі ж не надання особою повного пакету документів, заява про надання дозволу на імміграцію не приймається та, як слідство, дозвіл на імміграцію та посвідка на проживання в Україні не видаються.
Статтями 10, 11 зазначеного Закону передбачено, що дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України.
Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.
Відповідно до ст. 12 Закону № 2491-ІІІ, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.
Таким чином, Законом № 2491-ІІІ встановлений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну зі змісту якого вбачається, що підставами для скасування дозволу на імміграцію можуть бути лише винні дії іммігранта.
Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 № 1983 (далі - Порядок №1983).
Відповідно до п.п.21-24 вказаного Порядку дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав.
Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.
Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу.
Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.
Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.
Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до ст. 13 Закону України «Про імміграцію». Копія рішення надсилається Держкомкордону.
Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про імміграцію» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.
Кабінетом Міністрів України затверджено постанову «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання» від 25 квітня 2018 року №321.
У п.п.64-67 вказаного Порядку визначені підстави для скасування посвідки.
Так, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:
1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до ст. 12 Закону України «Про імміграцію»;
2) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;
3) в інших випадках, передбачених законом.
Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.
Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається їм рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.
Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії подання Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 21.08.2020 №4758/55/125/02-20, підставою для скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання на території України громадянина РВ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ньому визначено те, що за результатами реалізації оперативної інформації встановлено, що громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за наявною оперативною інформацією прибув на територію України для налагодження контактів безперешкодного прибуття до України інших вихідців із вказаного регіону та шляхом виготовлення підроблених офіційних документів займається легалізацією їх законного перебування на території України для організації та виконання замовних кримінальних правопорушень корисно-насильницької спрямованості із застосуванням зброї, а саме: розбійних нападів, вимагань та виконання замовних вбивств. За період перебування на території України ОСОБА_1 систематично порушує правила перебування в Україні, а саме: не має постійного місця проживання та з метою конспірації постійно його змінює, чим порушує встановлений порядок пересування та зміну місця проживання; з метою незаконної легалізації свого знаходження на території України може використовувати підроблені документи; не будучи працевлаштованим має постійні не встановлені джерела доходів, займається налагодженням корумпованих зв`язків з метою легалізації свого перебування на території України та на даний час є підстави вважати, що його перебування на території України суперечить інтересам національної безпеки або охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.
Наведені у вказаному поданні обґрунтування продубльовано у висновку перевірки законності надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 , затвердженому 29.09.2020 заступником начальника ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області, в якому зазначено, що вказана інформація є підставою для скасування іноземцю дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.3, 4 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію», в результаті чого ЦМУ ДМС України у м.Києві та Київській області прийнято рішення від 29.09.2020 №287.
Таким чином, підставами для прийняття спірного рішення визначено п.3, 4 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію», а саме: дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.04.2021 зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України подати суду належним чином засвідчену копію подання Управління стратегічних розслідувань в м.Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 21 серпня 2020 року №4758/55/125/02-20 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та скасування посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 , виданої 22 липня 2014 року громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матеріалами, що стали підставою для його прийняття (а.с.94-95 т.2).
На виконання вказаної ували Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України подав до суду копію листа від 07.05.2021 №3449/55/125/02-21, в якому щодо матеріалів, які стали підставою для прийняття відповідного подання, вказано, що співробітником УСР в м.Києві (без зазначення прізвища, ім`я та по-батькові такого співробітника) була отримана достовірна інформація відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мала значення для кримінального провадження та підготовлено рапорт до Головного слідчого управління Національної поліції України за вих.№2713т/55/125/02-2020 від 03.07.2020, прим.№1 на 7 аркушах, має гриф секретності «таємно». Відправлений за супровідним листом вих.№2714т/55/125/02-2020 від 03.07.2020 (гриф секретності - таємно без додатку не таємно), прим.№1, на 1 аркуші, за реєстром №472 від 03.07.2020 до Головного слідчого управління НП України. Зазначені матеріали були долучені до кримінального провадження №12020000000000504 від 27.05.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.289, ч.4 ст.187, ч.1 ст.14, ч.1 ст.115 КК України. З огляду на вищевикладене не надано копії матеріалів, що стали підставою для складання відповідного подання, оскільки даним матеріалам надано гриф секретності - таємно, та складені в одному примірнику, які направлені до Головного слідчого управління НП України (а.с.109-110 т.2).
Суд звертає увагу, що віднесення окремих матеріалів до категорії таємних не звільняє суб`єкта владних повноважень від виконання визначеного ст.77 КАС України обов`язку доказування правомірності та законності своїх рішень і дій з урахуванням положень Закону України «Про державну таємницю» та застосуванням Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939.
В той же час, згідно з довідкою МВС України серії ІА №2196665, за обліками МВС громадянин російської федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 03.11.2020 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.84 т.1).
Крім того, з копії посвідки позивача на постійне проживання в Україні вбачається, що позивач з 22.07.2014 має зареєстроване постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 (а.с.71 т.1).
Наведені докази суперечать викладеним у Поданні твердженням про постійну зміну позивачем місця проживання, чи здійснення останнім незаконної діяльності, позаяк щодо нього не здійснюється кримінального провадження та у розшук позивач не оголошений.
Також у Поданні Управління стратегічних розслідувань в м.Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 21 серпня 2020 року №4758/55/125/02-20 не зазначено, які конкретно дії позивача дають підстави вважати, що його перебування на території України суперечить інтересам національної безпеки або охорони громадського порядку, а також охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. Будь-яких доказів наявності вказаних обставин матеріали справи не містять.
З висновку перевірки законності надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 , затвердженому 29.09.2020 заступником начальника ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області, вбачається, що він був прийнятий виключно на підставі лише подання Управління стратегічних розслідувань в м.Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 21 серпня 2020 року №4758/55/125/02-20.
Разом з тим, всупереч п.23 Порядку №1983, з вказаного висновку не вбачається належного та всебічного вивчання наведених у поданні обставин із витребуванням додаткової інформації або отримання пояснені від позивача. Тобто ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області не здійснило належного аналізу інформації, викладеної у поданні Управління стратегічних розслідувань в м.Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
Суд зазначає, що подання щодо скасування дозволу на імміграцію є обов`язковою підставою для здійснення перевірки та аналізу наведеної у ньому інформації, однак в жодному разі не є безумовною підставою для скасування такого дозволу без належного та документального підтвердження наявності обставин, визначених ст.12 Закону № 2491-ІІІ.
В силу ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо не доведення відповідачами наявності визначених законодавством підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 і, як наслідок, скасування посвідки на постійне проживання, а тому оскаржуване рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області №287 від 29 вересня 2020 року не може вважатись законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому наявні підстави для визнання його протиправним та скасування.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київської області - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 15 липня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Текст постанови виготовлено 21 червня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    Л.В.Бєлова

                                                                                                    А.Ю.Кучма