ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року	Львів	Справа № 303/10215/21 пров. № А/857/5588/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідач –                                              Кушнерика М.П.,
суддів –                                                              Курильця А.Р. Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28 лютого 2022 року (суддя Гутій О.В., м.Мукачево, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради, управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради, Мукачівської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

                                                           ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки серії АГ № 014123 від 30.11.2021 року, винесену інспектором з паркування управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень скасувати, а провадження у справі закрити.
Позовні вимоги мотивовано тим що, із винесеною постановою позивач не згідна оскільки правил дорожнього руху не порушувала, автомобілем не керувала, а тому дії інспектора вважає неправомірними. Крім цього, зазначає що із доданих фотознімків взагалі не вбачається те правопорушення яке зазначено у постанові, зокрема, що автомобіль позивача був припаркований більше 50 метрів від зони дорожнього знака 3.34 «Зупинка заборонено»   
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржила позивач, з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та неповного з`ясування обставин справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає те, що до суду представником відповідача, доказів безпосередньо вчинення правопорушення додано не було, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Позивач зазначає, що правила дорожнього руху не порушувала, автомобілем не керувала.
Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.
Мукачівською міською радою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що інспектор з паркування не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, адже належним відповідачем у даній справі є виконавчий комітет.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що постановою серії АГ № 014123 від 30.11.2021 року, винесеної інспектором з паркування управління муніципальної поліції Мукачівської міської ради Торин В.В., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Із оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 30.11.2021 року о 18:32 год. в м. Мукачево, по вул. Валенберга, 7 здійснила  зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонено», чим порушила п. 8.4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернулася з позовом до неналежних відповідачів.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.  
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно з п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 8.1 ПДР встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Відповідно до п.8.2.1 ПДР, дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м. над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.
Згідно із п. 3.34 п. 3 розділ 33 ПДР в зоні дії знаку 3.34 забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Не поширюється дія знаку: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; за наявності під ним таблички - на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком водій з інвалідністю.
Дія знаків 3.9, 3.10,3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.
Згідно із пп. 7.2.1-7.2.6 пункту 7. Таблички до дорожніх знаків «Зона дії». Позначають: 7.2.1 - довжину небезпечної ділянки, позначеної попереджувальними знаками, або зону дії заборонних та інформаційно-вказівних знаків;7.2.2 - зону дії заборонних знаків 3.34-3.37, а також довжину одного або декількох розташованих один за одним зупинкових майданчиків; 7.2.3 - кінець зони дії знаків 3.34-3.37;7.2.4 - те, що транспортний засіб розташований в зоні дії знаків 3.34-3.37; 7.2.5,7.2.6 - напрямок і зону дії знаків 3.34-3.37 у разі заборони зупинки або стоянки вздовж однієї сторони майдану, фасаду забудови та ін. У разі застосування разом із заборонними знаками таблички зменшують зону дії знаків.
Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29,3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.
Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП відповідальність настає в разі порушення правил перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Відповідачем разом з відзивом на адміністративний позов, надано копії фотознімків обставин порушення правил зупинки, зафіксованого в режимі фотозйомки з зображенням транспортного засобу MAZDA д/н НОМЕР_1 та копію схеми організації дорожнього руху по вул. Валенберга в м. Мукачево.
Проте, розглянувши надані скаржником докази, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст.14-2 КУпАП передбачає, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до ст. 14-2 КУпАП).
Як вбачається з матеріалів справи, інспектором з паркування здійснено фотофіксацію вказаних обставин в кількості чотирьох зображень з різних ракурсів.
Однак, вказані фотознімки не є належним та допустимим доказом здійснення зупинки транспортного засобу MAZDA д/н НОМЕР_1  в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонена», оскільки цей знак на фотознімках, де зображений вказаний автомобіль взагалі відсутній. Тобто, із зазначеної фотофіксації неможливо встановити факт розповсюдження дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» на місце зупинки/стоянки зазначеного автомобіля.
Що стосується посилання відповідача на копію схеми організації дорожнього руху по вул. Валенберга, колегія суддів зазначає, що схема не містить графічних координат, що унеможливлює співставлення наданих скаржником фотознімків з наданою ним схемою організації дорожнього руху, а саме, місцезнаходження транспортного засобу.
Щодо покликання Мукачівської міської ради про пред`явлення позову до неналежного відповідача, колегія суддів вважає, що таке не відповідає дійсності, виходячи саме з позовної заяви, як пред`явлення позову не лише інспектору з паркування, а в тому числі і управлінню муніципальної інспекції Мукачівської міської ради, від імені якого винесено оспорювану постанову. При чому, вимоги ст. 268 КУпАП відповідачами не дотримано.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
           За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, враховуючи те, що у справі неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статями 243, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС суд,

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити. 
Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28 лютого 2022 року у справі № 303/10215/21 – скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки серії АГ № 014123 від 30.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її підписання і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула