УХВАЛА

14 липня 2022 року  
м. Київ

справа №160/5568/21
адміністративне провадження №К/990/15856/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Губської  О.А., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року
у справі №160/5568/21
за позовом ОСОБА_1 
до Офісу Генерального прокурора, Восьмої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Дніпропетровської обласної прокуратури
про визнання протиправними та скасування рішення №1 від 24 грудня 2020 року, наказу №290к від 10 березня 2021 року, зобов`язання вчинити певні дії, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась з позовом до Офісу Генерального прокурора, Восьмої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення №1 від 24 грудня 2020 року, наказу №290к від 10 березня 2021 року, зобов`язання вчинити певні дії, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправним та скасувати рішення Восьмої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №1 від 24 грудня 2020 року про неуспішне проходження атестації прокурором Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ Дніпропетровської обласної прокуратури №290к від 10 березня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 та органів прокуратури, з 12 березня 2021 року.
Поновити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді у органах Дніпропетровської обласної прокуратури, з 15 березня 2021 року.
Стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 березня 2021 року по 24 вересня 2021 року   у розмірі 148 116 грн. 90 коп. з вирахуванням обов`язкових зборів та платежів.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді в органах Дніпропетровської обласної прокуратури а також і в частині виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць згідно до вимог ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора, Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Восьмої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення №1 від 24.12.2020р., наказу №290к від 10.03.2021р., зобов`язання вчинити певні дії, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку скасовано.
В задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищенаведеними рішеннями суду апеляційної інстанції, позивачем подано касаційну скаргу 20 червня 2022 року засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована в Верховному Суду 24 червня 2022 року.
У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови Третього апеляційного адміністративного суду у справі №160/5568/21 від 19 січня 2022 року представник Позивача отримав тільки в день ознайомлення з матеріалами судової справи - 17 лютого 2022 року. Тобто, ЗО день подання касаційної скарги - 21 березня 2022 року. Разом з тим, к вказано заявником, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації указом Президента України від 24 лютого 2022 року №67/2022 на території України із 24 лютого 2022 року введено воєнний стан терміном на ЗО днів, а також запроваджено заходи правового режиму воєнного стану. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 термін дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року продовжено строком на ЗО діб. В подальшому указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 термін дії воєнного стану в Україні продовжено на ЗО діб. Таким чином, як вказує заявник, строк касаційного оскарження припав на період воєнного стану на території України та активних бойових дій. Також позивач зазначає, що враховуючи евакуацію першого представника Позивача- Моніч Н., Позивач змушена була звернутись до іншого представника, з метою написання та подання касаційної скарги, а також знайти можливість відшукати повний текст постанови, з метою ознайомлення нового представника з текстом постанови Третього апеляційного адміністративного суду та матеріалами справи. Вказує, що 07 червня 2022 року на електронну адресу Позивача надійшла ухвала Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі № 160/5568/21, якою касаційну скаргу було повернуто позивачу. Усунувши недоліки касаційної скарги, що вказані в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі № 160/5568/21, позивач повторно направив касаційну скаргу.
За змістом частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Частина третя статті 329 КАС України зазначає, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Поняття поважності причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а тому його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк.
За такого правового регулювання, обставин справи, Суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
В касаційній скарзі зазначено, що вона подається на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, судом апеляційної інстанції у судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. В обґрунтування визначеної скаржником підстави касаційного оскарження судових рішень, позивач зазначає наступне.
Третій апеляційний адміністративний суд застосував пункт 12 Порядку роботи кадрових комісій N 233 від 17 жовтня 2019 року без урахування висновків Верховного Суду, викладених в постанові Верховного суду від 27 жовтня 2021 року у справі N 340/3563/20 щодо мотивації рішення кадрової комісії критеріям доброчесності (пункту 12 Порядку роботи кадрових комісій N 233 від 17 жовтня 2019 року}, згідно змісту якого, «.необхідно, щоб рішення комісії про невідповідність прокурора, який проходить атестацію, критеріям доброчесності, не просто містило мотиваційну частину, а щоб ця мотиваційна частина доповнювалася документами, які перевіряються, і які містять інформацію та посилання на порушення прокурором певних стандартів професійної етики та доброчесності».
Третій апеляційний адміністративний суд застосував пункт 12 Порядку роботи кадрових комісій N 233 від 17 жовтня 2019 року без урахування висновків Верховного Суду, викладених в постанові Верховного суду від 15.02.2022 року у справі № 360/3344/20 (відносно застосування пункту 12 Порядку роботи кадрових комісій N 233 від 17 жовтня 2019 року), в якій зазначено, що: «рішення можна вважати вважати вмотивованим, якщо в ньому зазначено обставини, що мають значення для правильного вирішення кожного з перелічених у Порядку N 221 питань, які мають бути дослідженні в рамках атестації прокурора; є посилання на докази, на підставі яких ці обставини встановлено; є оцінка доводів та аргументів особи, щодо якої застосовується процедура атестації; є посилання на норми права, якими керувалася Комісія», а також у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі N 640/419/20.
Третій апеляційний адміністративний суд застосував пункт 5 та підпункт 3 пункту 6 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації N 221 без урахування висновків Верховного Суду, викладених в постанові Верховного суду від 13 травня 2021 року у справі N 120/3458/20-а (відносно застосування пункту 5 та підпункту 3 пункту 6 розділу І Порядку N 221) якою зазначено, що «встановлення рівня професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок) та перевірка дотримання ним професійної етики та доброчесності мають різні критерії. Відтак, ухвалюючи рішення про неуспішне проходження атестації з підстав недостатнього рівня професійної компетентності прокурора, чи за наявності сумнівів у його доброчесності та професійної етики, комісія має зазначити на чому базуються такі висновки, тобто обґрунтувати своє рішення належним чином».
Третій апеляційний адміністративний суд під час застосування п. 9,10,11 розділу IV Порядку проходження прокурорами атестації N 221 не врахував правові висновки Верховного суду, які викладені у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі 120/3458/20, у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 р. у справі N 814/886/17, від 23 січня 2019 року у справі N 820/1783/17 {відносно використання п. 9,10,11 розділу IV Порядку проходження прокурорами атестації N 221), де зазначено «щодо перебирання на себе кадровою комісією повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції та обов`язкового отримання висновку НАЗК під час проходження прокурором атестації».
Обґрунтування скаржника наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 3, 329, 334 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі №160/5568/21 та поновити його.
Відкрити провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі №160/5568/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Восьмої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення №1 від 24 грудня 2020 року, наказу №290к від 10 березня 2021 року, зобов`язання вчинити певні дії, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.
Витребувати з Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали справи №160/5568/21.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали - та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова
М.В. Білак 
О.А. Губська,
Судді Верховного Суду