ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/12540/20	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/402/22 	Доповідач - Міщій О.Я.	
Категорія - 305030000 	  	

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року         м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі: 

головуючого - Міщій О.Я. 
суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
секретар с/з - Іванюта О.М. 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Тернополі цивільну справу № 607/12540/20 за апеляційною скаргою Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2021 року, ухвалене суддею Ромазан В.В., за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої державної соціальної грошової допомоги,-

       ВСТАНОВИЛА:

В липні 2020 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулося до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначило, що 10.02.2017 року ОСОБА_2 звернулася до Управління соціального політики Тернопільської міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Згідно рішення Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 15.02.2017 року, ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї з 01.02.2017 року по 31.04.2017 року у розмірі 3179,04 гривень щомісячно, а з 01.05.2017 року по 31.07.2017 року у розмірі 3445,26 гривень щомісячно.
Результатом проведеної перевірки відділом соціальних інспекторів Управління соціальної політики ТМР було встановлено, що відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу, ОСОБА_1 подала неповну інформацію, а саме не зазначила в розділі ІІ Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо за період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року про дохід свого чоловіка ОСОБА_3 , отриманого ним 07.10.2016 року від продажу автомобіля марки «ГАЗ 33021», 2002 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 15000 гривень.
В результаті проведеної перевірки відділом соціальних інспекторів було складено акт проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальних допомог №62 від 02.08.2018 року, відповідно до якого встановлено, що відповідач надала неповну інформацію про доходи, внаслідок чого їй було надмірно виплачені кошти в сумі 19872,90 грн. протягом періоду з 01.02.2017 року по 31.07.2017 року. 
Також, Управлінням було видано повідомлення №24 від 02 серпня 2018 року про припинення соціальних допомог, відповідно до якого, ОСОБА_1 припинено виплату соціальних допомог з 01.08.2018 року та встановлено обов`язок відповідачу повернути до 01 вересня 2018 року надміру нараховану державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї в розмірі 19872,90 гривень. 
У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 незаконно отриману державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям за період з 01.02.2017 по 31.07.2018 у сумі 19872,9 грн та судовий збір. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03.06.2021 року у задоволенні позову Управління соціальної політики ТМР до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої державної соціальної грошової допомоги - відмовлено у повному обсязі. 
В апеляційній скарзі Управління соціальної політики Тернопільської міської ради просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги Управління соціальної політики ТМР зазначило, що в заяві про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг відповідачка поставила підпис, дату, чим підтвердила достовірність наданої інформації та була повідомлена про відповідальність за подання неповних та недостовірних відомостей, а також зобов`язалась повідомляти позивача про зміни обставин, які впливають на виплату допомоги. 
Окрім того, наявні у справі документи, свідчать про те, що при призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідачка була повідомлена про відмову в призначенні або припиненні виплат призначених допомог та про повернення надміру нарахованих коштів у разі подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей), про що вона особисто поставила свій підпис під заявою та декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.
Управління ТМР зазначило, що ставлячи свій підпис під вищезазначеними заявою та декларацією, відповідачка усвідомлювала, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність згідно із чинним законодавством та одночасно давала згоду на збір інформації про сім`ю та доходи.
Отже, на думку позивача, встановлено, що ОСОБА_1 надала неповну інформацію про доходи від продажу транспортного засобу, тобто приховала вказану інформацію при призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім“ям.
Позивач вважає, що саме такий характер дій відповідачки, які полягали у невнесенні у декларацію достовірно відомої їй інформації про отримання доходу від продажу транспортного засобу, якраз і свідчать про навмисне приховування інформації про доходи сім”ї.
Однак, судом першої інстанції указаних обставин не було враховано та ухвалено незаконне рішення.
Відзив на апеляційну скаргу стороною відповідача не подано.
Згідно ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено факт прийняття рішення про відмову у наданні соціальної допомоги ОСОБА_1 , у розумінні положень частини 2 статті 7 Закону № 1768-III, та не надано доказів на підтвердження дотримання відповідної процедури. Крім того, суд виходив з того, що позивачем не доведено того, що ОСОБА_1 свідомо приховала або надала недостовірні дані про доходи та майновий стан членів своєї сім`ї. При цьому, суд першої інстанції врахував досліджені обставини справи, зокрема, щодо соціального статусу сім`ї відповідача, наявність на утриманні відповідачки трьох неповнолітніх дітей, та зазначив про необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача.
З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.
Судом установлено, що відповідно до заяви ОСОБА_1 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 10.02.2017 року, зареєстрованої за № 905189, і доданої до неї декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 10.02.2017 року та інших документів, рішенням начальника Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 15.02.2017 року ОСОБА_1 призначена державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї з 01.02.2017 по 31.04.2017 в розмірі 3179,04 грн. щомісячно, а з 01.05.2017 року по 31.07.2017 року у розмірі 3445,26 гривень. 
У поданій декларації про майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 10.02.2017 року, яку подано відповідачкою, вона не зазначила про доходи членів сім`ї від реалізації транспортного засобу. 
Крім того, до поданої заяви ОСОБА_1 було надано довідку про склад сім`ї, виданої ТзОВ «Совр-1» від 16.01.2017 року №573, згідно якої ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із нею проживають - її чоловік ОСОБА_3 , батько чоловіка — ОСОБА_4 , мати чоловіка ОСОБА_5 , сестра чоловіка ОСОБА_6 та троє неповнолітніх дітей відповідачки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також, відповідачем було надано довідку про доходи чоловіка ОСОБА_3 за період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року, дохід якого склав 10850 гривень. Крім цього, відповідачем було надано копію трудової книжки, відповідно до якої ОСОБА_1 23.08.2012 року звільнилась із роботи за власним бажанням та із цього часу не працює. 
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна видно, що відомості щодо нерухомого майна ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3 відсутні.
Відповідно до проведеного позивачем розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення державної соціальної допомоги від 17.01.2017 року, сукупний дохід сім`ї ОСОБА_9 за шість місяців, що передують місяцю звернення за допомогою, склав 16010 грн., середньомісячний дохід сім`ї 2668,33 гривень. 
Як вбачається із довідки №1640 від 28.07.2020 року, виданої Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 виплачено соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї за період з 01.02.2017 року по 31.07.2017 року у розмірі 19872,90 гривень.
Відділом соціальних інспекторів Управління соціальної політики Тернопільської міської ради проведено перевірку правильності та повноти інформації, наданої для призначення соціальних допомог ОСОБА_1 .
В результаті проведеної перевірки 02 серпня 2018 року встановлено, що особи, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 надали неповну інформацію про доходи. Внаслідок цього ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2017 року по 31 липня 2017 року надміру виплачені кошти в сумі 19872,90 гривень. 
Як видно із копії реєстраційної картки транспортного засобу, транспортний засіб марки «ГАЗ 33021», 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 15000 грн. власником ОСОБА_3 був знятий з реєстраційного обліку на підставі договору купівлі - продажу від 07.10.2016 року.
02 серпня 2018 року позивачем направлено відповідачу повідомлення №24 про припинення соціальних допомог та зобов`язання повернути переплачену суму соціальної допомоги у розмірі 19872,90 гривень. 
Як видно із виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1394, виданої Тернопільською міською клінічної лікарнею швидкої допомоги, ОСОБА_1 перебувала в лікувальному закладі з 06.03.2017 року по 11.03.2017 року з діагнозом вузловий зоб ІІІ ст.., вузол правої частки, компресійний синдром, метаболічна кардіоміопатія.
Відповідно до абзацу другого статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.
За частинами першою, другою, п`ятою, шостою, сьомою та десятою статті 4 цього ж Закону для надання соціальної допомоги подається заява уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.
У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.
Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів.
Соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.
Рішення про призначення соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного дня після його прийняття надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.
Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 2, 3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року №250, соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.
Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.
Згідно пункту 6 Порядку, для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї).
Відповідно до частини першої статті 7 Закону N 1768-III державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата у випадках, коли, зокрема, з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування; у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. м на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. м на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).
Згідно з частиною другою цієї норми Закону за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо, зокрема, у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).
Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону N 1768-III, якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.
Відповідно до пункту 11 Порядку для призначення соціальної допомоги сім`ям, в яких є діти, що навчаються у вечірній школі з денною формою навчання, у вищому навчальному закладі або є слухачами курсів на контрактній основі, обстеження матеріально-побутових умов сім`ї обов`язкове.
Згідно з абзацом другим пункту 25 Порядку виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.
З аналізу наведених норм закону вбачається, що припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстави, передбаченої абзацом четвертим частини першої статті 7 Закону N 1768-III, можливе за наявності таких обов`язкових умов:
-малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування;
-у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму);
-відсутність обставин, передбачених частиною другою статті 7 цього Закону;
-необхідність дотримання процедури прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги у разі, коли є обставини та умови, передбачені частинами першою та другою статті 7 Закону N 1768-III;
-відсутність ознак (обставин) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру. Виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.
Як видно із матеріалів справи, у декларації про доходи за період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року ОСОБА_1 в розділі ІІ Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо не вказала дохід свого чоловіка ОСОБА_3 від продажу автомобіля марки «ГАЗ-33021», 2002 року випуску у розмірі 15000 гривень. 
У розумінні абзацу четвертого частини першої статті 7 Закону N 1768-III, припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування або у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму), можливі тоді, коли відсутні відомості про те, що в малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), або обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті. 
Як було установлено судом, в сім`ї відповідача виховується троє дітей віком до 18 років — ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Повернення (стягнення) наданої соціальної допомоги за таких умов може застосовуватися, коли місцева державна адміністрація на підставі рішень районних, районних у містах державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах рад за результатами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та зібраної інформації про сім`ю, її власність, доходи, майно прийме рішення про відмову в наданні соціальної допомоги.
Оскільки під час розгляду справи позивачем не було доведено факту прийняття рішення про відмову у наданні соціальної допомоги відповідачу, у розумінні положень частини 2 статті 7 Закону № 1768-ІІІ, та доказів на підтвердження дотримання відповідної процедури не надано, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про стягнення надмірно виплачених коштів малозабезпеченій сім`ї, у якій виховується троє неповнолітніх дітей.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09 червня 2015 року у справі № 21-201а15, у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2018 року у справі № 127/26649/16, у постанові Верховного Суду України від 28 серпня 2019 року у справі № 127/8991/16.
Слід зазначити, що позивачем не доведено що відповідачка свідомо приховала або свідомо надала недостовірні відомості про майновий стан членів своєї сім`ї, зокрема, свого чоловіка ОСОБА_3 .
Отже, доводи апеляційної скарги про те, що з вини ОСОБА_1 подані недостовірні відомості щодо майнового стану, не відповідають обставинам справи.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 була попереджена спеціалістами Управління по відмову в призначенні або припиненні виплати та повернення надміру нарахованих коштів у разі подання недосторвірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
З матеріалів справи видно, що транспортний засіб марки «ГАЗ 33021», 2002 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 використовувався не власником ОСОБА_3 , тривалий час був несправним, 07.10.2016 року після ремонту автомобіль знято з реєстраційного обліку, а дохід в розмірі 15000 грн. отримав не ОСОБА_3 , а інша особа. 
Отже, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на відповідачів надмірного тягаря та значного погіршення матеріального становища родини.
Зазначений висновок узгоджується із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 328/1056/19 ( провадження № 61-496св20).
Судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи та надано їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на принципах верховенства права та нормах діючого законодавства, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи, що у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, колегія суддів вважає, що судові витрати за подання апеляційної скарги слід покласти на сторону, яка їх фактично понесла.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, зазначена справа є малозначною, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
На підставі наведеного, керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду,

ПОСТАНОВИЛА :
                               
Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради — залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 29.04.2022 року.

Головуючий 

Судді