ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/14449/20                                                                             Суддя першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 травня 2022 року                                                                                      м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                          - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Чаку Є.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
-           визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії з 01 січня 2016 року по 08 лютого 2018 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», ст.ст. 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на підставі наданої Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Київській області довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії;
-           зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01 січня 2016 року по 08 лютого 2018 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», ст.ст. 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на підставі наданої Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Київській області довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року вказаний адміністративний позов було залишено без розгляду. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що зі змісту листів від 25 вересня 2017 року № 966/Л-01 та від 27 серпня 2020 року № 1000-0235-8/69548 вбачається, що вони містять протилежну позицію Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо наявності підстав для перерахунку пенсії на підставі довідки Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області про грошове забезпечення для перерахунку пенсії. У зв`язку з цим позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що про порушення права на перерахунок пенсії йому стало відомо ще у 2017 році. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що триваюча пасивна поведінка позивача не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у нього можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року - без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1  перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та у період з вересня 2005 року по лютий 2018 року отримував пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Позивач 11 вересня 2017 року звертався до Головного управління МВС України в Київській області про видачу довідки про розмір грошового забезпечення.
Листом від 02 жовтня 2017 року Головне управління МВС України в Київській області повідомило позивача про направлення до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області довідки від 09 червня 2017 року № 29/158 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 25 вересня 2017 року № 966/Л-01 повідомило ОСОБА_1 про те, перерахунок його пенсії на підставі вказаної довідки буде здійснено після надходження коштів з Державного бюджету України.
З березня 2018 року позивач отримує пенсію іншого виду, що призначена на підставі іншого закону, ніж Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Представник позивача повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із адвокатським запитом від 02 жовтня 2020 року про надання інформації стосовно розміру пенсії та виплати перерахованої пенсії.
Листом від 27 серпня 2020 року № 1000-0235-8/69548 відповідач повідомив про відсутність підстав для проведення перерахунку за період з 01 січня 2016 року по 08 лютого 2018 року на підставі довідки від 09 червня 2017 року № 29/158 та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103).
Не погоджуючись із бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії з 01 січня 2016 року по 08 лютого 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що отримання позивачем листа відповідача від 27 серпня 2020 року № 1000-0235-8/69548 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права. Суд першої інстанції наголосив на тому, що ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, адже відповідні дії позивач почав вчиняти більш ніж через 4 роки після отримання пенсії за 2016 рік. Сподівання позивача на добровільне здійснення перерахунку його пенсії відповідачем суд першої інстанції не визнав поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Під час постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а, Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 31 березня 2021 у справі № 240/12017/19 та Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 18 червня 2021 року у справі № 522/5974/21.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
У свою чергу ст. 123 КАС України встановлює наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. 
Таким чином під час апеляційного розгляду справи належить встановити чи дотримано ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом, а у разі пропуску такого строку - перевірити наявність чи відсутність поважних причин його пропуску.
За загальним правилом, встановленим абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Строк звернення до суду з цим позовом встановлений саме абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України та становить шість місяців. 
Адміністративний позов про оскарження бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за період з 01 січня 2016 року по 08 лютого 2018 року ОСОБА_1 направив до суду засобами поштового зв`язку 30 січня 2020 року.
Між сторонами цієї справи виник спір щодо встановлення моменту, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права на перерахунок пенсії за вказаний період.
Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 стало відомо про те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області не здійснило перерахунок його пенсії з 01 січня 2016 року на підставі довідки від 09 червня 2017 року № 29/158 ще з листа від 25 вересня 2017 року № 966/Л-01, а тому пропустив строк звернення до суду без поважних причин.
У свою чергу позивач просить врахувати, що за змістом вказаного листа відповідач визнавав наявність підстав для перерахунок пенсії на підставі довідки від 09 червня 2017 року № 29/158, однак повідомив, що відповідні дії будуть вчинені після отримання фінансування витрат на зазначені цілі із Державного бюджету України. 
Натомість листом від 27 серпня 2020 року № 1000-0235-8/69548 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило про відсутність правових підстав для проведення перерахунку за період з 01 січня 2016 року по 08 лютого 2018 року на підставі зазначеної довідки. У зв`язку з цим позивач вважає, що про порушення свого права на перерахунок пенсії дізнався саме з листа, яким відповідач остаточно відмовив у вчиненні відповідних дій.
Вирішуючи питання щодо дотримання строку звернення до суду, колегія суддів враховує, що заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у вересні 2017 року та у серпні 2020 року стосувалося одного питання - проведення перерахунку пенсії як пенсіонеру органів внутрішніх справ починаючи з 01 січня 2016 року у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на підставі довідки Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області про грошове забезпечення для перерахунку пенсії від 09 червня 2017 року № 29/158.
На час виникнення спірних правовідносин положеннями п.п. 1-4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45) було передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством. 
На підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям. 
Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені  частинами другою і третьою  статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
За правилами ч. 2 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій, призначених  особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу,  особам, які мають право на пенсію за цим Законом,  та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Разом з тим, отримавши від Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області довідку про грошове забезпечення для перерахунку пенсії від 09 червня 2017 року № 29/158, відповідач не здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 .
Про те, що перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 не проведено, позивачу стало відомо ще з листа від 25 вересня 2017 року № 966/Л-01.
Колегія суддів приймає до уваги доводи позивача про те, що станом на 25 вересня 2017 року відповідач не заперечував наявності підстав для перерахунку пенсії, однак вказував на відсутність коштів та необхідність отримання додаткових бюджетних асигнувань. 
Водночас колегія суддів виходить з того, що причини, з яких перерахунок пенсії не проведено за заявою позивача у вересні 2017 року, могли бути враховані судом у разі повторного звернення з відповідною заявою до відповідача протягом розумного строку. 
Так, володіючи інформацією про порушення свого права на перерахунок пенсії щонайменше з вересня 2017 року, позивач не подавав до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повторних звернень щодо вчинення відповідних дій з початком нового бюджетного року чи після переходу на інший вид пенсії у лютому 2018 року. Натомість адвокатський запит щодо перерахунку і виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по 08 лютого 2018 року було надіслано майже через три роки з дня отримання листа від 25 вересня 2017 року № 966/Л-01.
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дата отримання позивачем листа від 27 серпня 2020 року № 1000-0235-8/69548 не може вважатися днем, коли він дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії за період з 01 січня 2016 року по 08 лютого 2018 року.
З огляду на значний проміжок часу, що минув з дня отримання листа від 25 вересня 2017 року № 966/Л-01 до звернення із повторною заявою про вирішення того ж питання (майже три роки), факт отримання листа від 27 серпня 2020 року № 1000-0235-8/69548 із зазначенням інших підстав для відмови у здійсненні перерахунку пенсії не свідчить про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду. 
Отже, подаючи позовну заяву 30 січня 2020 року, ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду з позовними вимогами про перерахунок пенсії за період з 01 січня 2016 року по 08 лютого 2018 року та не довів наявності поважних причин пропуску такого строку. У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду. 
В апеляційній скарзі позивач, як на підставу для задоволення своїх вимог, посилається на положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно з ч.  2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Вирішуючи питання щодо можливості врахування зазначених норм права колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №  510/1286/16-а. Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що положення, зокрема ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
Колегія суддів також вважає необхідним зазначити, що ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в аспекті спірних правовідносин вказує на те, що у разі звернення до суду в межах встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України строку, обчисленого з дня, коли позивач дізнався про порушення свого права, у суду виникли б підстави для покладення на відповідача обов`язку провести перерахунок пенсії з дати виникнення права на такий перерахунок, а не лише за шестимісячний період, що передує даті звернення до суду.  
Колегія суддів наголошує на тому, що ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлює строки проведення перерахунку пенсії, а не строки звернення до суду з адміністративним позовом і правила їх обчислення. 
Вирішальними для правильного вирішення апеляційної скарги є такі обставини:
-           позивач вважає, що підстави для перерахунку його пенсії виникли з 01 січня 2016 року;
-           про факт і причини непроведення такого перерахунку ОСОБА_1 було повідомлено листом від 25 вересня 2017 року № 966/Л-01;
-           правовідносини щодо нарахування і виплати пенсії як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» між сторонами цієї справи припинилися у лютому 2018 року у зв`язку з переходом позивача на інший вид пенсії;
-           адміністративний позов направлено до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 30 грудня 2020 року. 
Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що ухвала суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без поважних причин є законною і обґрунтованою. 
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі від 29 вересня 2021 року, та не можуть бути підставами для її скасування.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та постановив ухвалу з дотриманням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -       
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                      А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк     

                                                                                                    Є.В. Чаку