ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 квітня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/12019/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в режимі відеоконференції
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року 
у справі №160/12019/21 
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “РЕОХІМ”  
до      Головного управління ДПС у Дніпропетровській області     
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю “РЕОХІМ” звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в якому просило  визнати протиправними та скасувати  податкові повідомлення-рішення від 16.06.2021 року №0090040722 та № 0090020722  відповідно.
В обґрунтування позову Товариство посилається на свою добросовісність як платника податку, оскільки ним сформовано податковий кредит та валові витрати, у періоді який перевірявся, на підставі відповідних документів бухгалтерського обліку. При цьому, усі учасники господарських операцій на момент укладання відповідних договорів, відповідали ознакам і поняттю юридичних осіб та виступали правоздатними учасниками господарського обороту, а самі правочини опосередковувалися реальним настанням правових наслідків та мали на меті отримання прибутку, у зв`язку з чим позивач, звертаючись до суду вважає, що здійснюючи оскаржені донарахування податковий орган діяв не на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 р. у справі № 160/12019/21 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “РЕОХІМ” до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено. 
Судом встановлено що за результатами проведеної податкової перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем вимог податкового законодавства, що призвели до заниження показників податкових зобов`язань та слугувало підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Суд  зазначив, що протягом перевіряємого періоду позивач мав відносини з низкою підприємств з приводу виконання угод постачання. Судом зазначено, що під час перевірки позивача всі первинні документи досліджувалися податковим органом та в акті перевірки відсутні будь-які зауваження до цих документів, тобто, первинними документами підтверджується здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, а також правомірність формування витрат та сум податку на додану вартість по операціям з цими контрагентами на підставі належним чином оформлених та зареєстрованих податкових накладних. Наведені обставини слугували підставою для прийняття рішення про задоволення позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 р. у справі № 160/12019/21, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що надані Товариством до перевірки документи та сукупність доказів свідчать про відсутність факту реального вчинення господарських операцій, а самі операції спрямовані виключно на подальшу мінімізацію податкових зобов`язань усіх учасників «паперово-транзитного» переміщення товару по ланцюгу постачання, у зв`язку з чим, у задоволенні позову просить відмовити.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представниця відповідача  доводи апеляційної скарги підтримала, надала пояснення  суть яких в тому, що  податковий орган, враховуючи  зібрану податкову інформацію відносно  контрагентів  позивача, вважає  не підтвердженою  реальність   господарських операцій позивача   та його контрагентів. 
Представник позивача при наданні заперечень  на доводи апеляційної скарги  наполягав  на   відсутності   зобов`язань   ТОВ « Реахім»  за дії своїх контрагентів, наполягав на виконанні належним чином  з боку позивача  укладених господарських договорів, що підтверджується  належно складеною первинною документацією при здійсненні вказаних операцій і зворотного відповідачем не доведено  та не спростовано.   
        Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав  для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного:
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, посадовими особами відповідача проведено планову документальну виїзну перевірку Товариства з  обмеженою відповідальністю « Реохім» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 р. по 30.09.2020 року, валютного за період з 01.01.2017 р. по 30.09.2020 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 р. по 30.09.2020.
За результатами перевірки відповідачем складено акт від 31.05.2021 р.№ 1737/04-36-07-22-08/24234412, згідно із висновків якого, перевіркою встановлено порушення позивачем у тому числі пп. «а» п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, у результаті чого останнім занижено податкові зобов`язання на загальну суму 6515832 грн.; п.44.1, статті 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, у результаті чого позивачем занижено податок на прибуток на загальну суму 5287066 грн.
На підставі акту та встановлених порушень, 16.06.2021 року відповідачем прийнято:
- податкове повідомлення-рішення № 0090020722 форми «Р» про визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 8144790, 00 гривень (за податковими зобов`язаннями 6515832,00 гривень, штрафними (фінансовими) санкціями 1628958, 00 гривень);
- податкове повідомлення-рішення №0090040722 форми «Р» про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 6117069,25 гривень (за податковими зобов`язаннями 5287066,00 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 830003,25 гривень).
Не погодившись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія враховує, що  підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій з ТОВ «БУДВЕНПЛАСТ», ТОВ «РЕНМІКС», ТОВ «ОЙЛ РАМ ТОРГ», ТОВ «ЛЕНТОКС ПЛЮС», ТОВ «ВЕСТ РІАЛ ЕСТЕЙТ», ТОВ «ЗЕРНОТОРГ-ДНЕПР», ТОВ «ДЕСІКАНТ ТРАКС», ТОВ «ОПТФУД», ТОВ «ЕТШЕР ГОЛД», ТОВ «СОЛАНТА ІНЖИНІРИНГ ГРУП», ТОВ «БЛЕКВЕЛ», ТОВ «ВЕКЛЕС», ТОВ «БЛІСС ДЕВЕЛОПМЕНТ», ТОВ «КОМПАНІЯ НЕФЕЛІУМ», ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА ГРУПА БУД РЕСУРС», оскільки   податковим органом зазначено, що відсутнє реальне джерело походження товару по ланцюгу постачання,  відсутність або незначна кількість  трудових ресурсів для проведення  операцій, передбачених укладеними  договорами, наявність інформації про відкриті  кримінальні провадження , передбачені ст. 205  КК України  щодо  ряду конрагентів.
Так, судом встановлено, що між ТОВ «РЕОХІМ» та вищенаведеними контрагентами-підприємства, у період, який перевірявся, укладені відповідні договори, зокрема:
з ТОВ «КОМПАНІЯ НЕФЕЛІУМ» (виконавець) укладено Договір на виконання робіт від 22.04.2019 № 22/04-2019, у рамках якого виконавець виконав зачистку труб;
з ТОВ «БУДВЕНПЛАСТ» (постачальник) укладено Договір поставки від 01.11.2018 № 01/11/2019, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, а саме: пісок кварцовий, а також Договір на виконання робіт від 15.11.2018 № 15/11-2018, у рамках якого ТОВ «БУДВЕНПЛАСТ» виконало зачистку труб та вантажно-розвантажувальні роботи;
з ТОВ «РЕНМІКС» (постачальник) укладено Договір поставки від 01.08.2019 № 01/08-2019, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, а саме: труби;
з ТОВ «ОЙЛ РАМ ТОРГ» (постачальник) укладено Договір поставки від 22.04.2019 № 22/04-2019, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, саме: труби та броню нижню;
з ТОВ «ОПТФУД» (постачальник) укладено Договір поставки від 01.03.2019 № 01/03-2019, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, саме: труби, корпуси кільця, пісок та інше;
з ТОВ «БЛЕКВЕЛ» (постачальник) укладено Договір поставки від 01.04.2019 № 01/04-2019, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, саме: конус дробарний;
з ТОВ «ЗЕРНОТОРГ-ДНЕПР» (постачальник) укладено Договір поставки від 14.06.2019 № 14/06-2019, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, саме: броня конуса, втулки та інше;
з ТОВ «СОЛАНТА ІНЖИНІРИНГ ГРУП» (постачальник) укладено Договір поставки від 31.01.2019 № 3101/19, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, саме: втулки та конус подрібнювальний;
з ТОВ «ЕТШЕР ГОЛД» (постачальник) укладено Договір поставки від 02.01.2020 № 02/01-2020, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, саме: броня конуса та броня нерухома;
з ТОВ «БЛІСС ДЕВЕЛОПМЕНТ» (постачальник) укладено Договір поставки від 20.02.2017 № 28/2-17, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, саме: броня, труба та інше;
з ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-БУДІВЕЛЬНА ГРУПА БУД РЕСУРС» (постачальник) укладено Договір поставки від 01.04.2020 № 01/04-2020, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, саме: вінець зубчатий;
з ТОВ «ДЕСІКАНТ ТРАКС» (постачальник) укладено Договір поставки від 03.12.2018 № 03/12-2018, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, саме: сполука аміной, конус дробарний та інше, а також Договір на виконання робіт від 27.12.2018 № 27/12.2018, у рамках якого ТОВ «ДЕСІКАНТ ТРАКС» виконало зачистку труб та вантажно-розвантажувальні роботи;
з ТОВ «ВЕКЛЕС» (постачальник) укладено Договір поставки від 02.01.2020 № 02/01-2020, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, саме: броня конуса та броня нерухома;
з ТОВ «ВЕСТ РІАЛ ЕСТЕЙТ» (постачальник) укладено Договір поставки від 01.10.2019 № 01/01-2019, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, саме: труба, карбід кремнію, вінець та інше, а також Договір на виконання робіт від 01.11.2019 № 01/11-2019, у рамках якого ТОВ «ВЕСТ РІАЛ ЕСТЕЙТ» виконало зачистку труб та вантажно-розвантажувальні роботи;
з ТОВ «ЛЕНТОКС ПЛЮС» (постачальник) укладено Договір поставки від 01.08.2019 № 01/08-2019, у рамках якого постачальник передав у власність позивача товар, саме: броня конуса, броня нерухома, труби та інше, а також Договір на виконання робіт від 01.11.2019 № 01/11-2019, у рамках якого ТОВ «ЛЕНТОКС ПЛЮС» виконало зачистку труб.
Фактичне виконання умов зазначених договорів підтверджується наданими до суду актами вантажно-розвантажувальних робіт, актами наданих послуг, рахунками-фактурами, податковими, видатковими та товарно-транспортними накладними та платіжними дорученнями, долученими до матеріалів справи.
Слід зазначити, що  зауважень щодо  складання,  відображення, наявності,  легітимності податкових накладних  з боку  контролюючого органу  не заявлено,  в акті перевірки не зазначено.
Первинні документи позивача  підтверджують, що  діяльність  ТОВ « Реохім» відповідає умовам укладених договорів, свідчить про наявність  господарських цілей при  виконання господарських операцій.  Господарські операції ТОВ « Реохім» та його контрагентами  здійснена і це підтверджується  належним чином оформленими  первинним  бухгалтерськими документами.
Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
За визначенням, наведеним  в пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування  витрат  для  цілей  визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість підлягає з`ясуванню, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення  спеціальної   податкової   правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення   зв`язку   між   фактом   придбання  товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською  діяльністю  платника податку.
Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України.
Стаття 134 ПК України визначає об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств.
Так, згідно з абз.1, 2 п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
У п.135.1 ст.135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
За положеннями пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, на яку посилається відповідач, не включаються до складу витрат: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності, а саме: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
У відповідності до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з абз.1-3 п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При цьому згідно з п.201.8 ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Відповідно до положень статей 183 та 184 ПК України особа як платник ПДВ підлягає реєстрації шляхом внесення відповідного запису до реєстру платників; реєстрація особи як платника ПДВ  діє до дати її анулювання.
Встановлені у справі обставини стали підставою для висновку, що фактичне здійснення господарських операцій підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які повністю відповідають вимогам, встановленим ст. 9 Закону № 996-ХІV - містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, скріплені печатками контрагентів.
Встановлені судом обставини  справи  доводами апеляційної скарги, не спростовуються.     З посиланням на норми Податкового Кодексу України  контролюючий орган   наполягає на порушеннях, викладених ним в  акті перевірки. 
Судова колегія зауважує, що  судом першої інстанції  обґрунтовано зазначено, що всі первинні документи досліджувалися податковим органом під час перевірки позивача та в акті перевірки відсутні будь-які зауваження до цих документів, тобто, первинними документами підтверджується здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом, а також правомірність формування витрат та сум податку на додану вартість по операціям з вказаними контрагентами на підставі належним чином оформлених та зареєстрованих податкових накладних.
Доводи апеляційної скарги та   пояснення надані в  процесі розгляду справи представницею відповідача,  правову позицію, застосовану судом першої інстанції не спростовують.  Укладені господарські договори на момент  проведення перевірки  є діючими, не визнавалися судом  нікчемними. Всі   необхідні додатки, акти виконаних робіт , видаткові накладні,  товарно –транспорті  накладні  підписані  уповноваженими представниками сторін  і надавалися  перевіряючим, продукція поставлена , роботи виконані в повному обсязі. Посилання контролюючого органу на відкриті кримінальні провадження відносно  деяких контрагентів позивача не є належним  доказом, оскільки   жодного вироку  суду  по вказаним кримінальним провадженням     як в процесі проведення перевірки, так і на стадії судового розгляду  долучено не було. 
Можливі  факти порушення податкового законодавства контрагентами  позивача  не може бути підставою для   притягнення до  відповідальності  ТОВ « Реохім»  з огляду на конституційний   принцип персональної  відповідальності суб`єкта  підприємницької  діяльності.
Посилання відповідача на  наявну податкову інформацію  про не підтвердження  операцій по ланцюгу   постачання , так само як і на  податкову інформацію  про інші порушення   податкової дисципліни , допущені  контрагентами позивача, не є  свідченням  нереальності господарської операції  за умови   підтвердження її   належними і  допустимими первинними  документами, як підставами формування  бухгалтерського обліку.
З огляду на вищевикладене, судова колегія  зазначає, що  викладені у апеляційній скарзі  висновки не відповідають  дійсним обставинам справи, зроблені без   належного  дослідження   наявних доказів, спростовуються  первинними документами позивача, які оформлені  відповідно до  вимог чинного законодавства,  і є  документами  первинного обліку. Загалом  доводи апеляційної скарги  є такими, що не  спростовують висновків суду першої інстанції , що  в свою чергу не   дає підстав суду апеляційної інстанції для застосування ст. 317 КАС України.
Рішення   суду є  законним та обґрунтованим   і не підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  19 жовтня 2021 р. у справі № 160/12019/21 - залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  19 жовтня 2021 р. у справі № 160/12019/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках  та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко