КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №753/19073/21 
Провадження № 33/824/418/2022                                                                                                    Суддя І інстанції - Рудюк О.Ю.
Категорія: ч. 1 ст. 163-1 КУпАП                                                                                                   Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И
 
23 травня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Романюка С.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2021, щодо,
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює керівником ТОВ «ТІСО-ПРОДАКШН» зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,-
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2021, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП , та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) гривень в доход держави, поряд з цим стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.  на користь держави.
 
Згідно із постановою судді ОСОБА_1.10.10.2021, працюючи керівником ТОВ «ТІСО-ПРОДАКШИН», що розташовано по вул. Промислова, 14 у м. Києві, порушив ведення податкового обліку з порушенням податкового законодавства, а саме: не виконав обов`язку з не подання аудиторського звіту разом із річною оприлюдненою фінансовою звітністю за 2020 рік у строк до 10.06.2021, що встановлений абзацом четвертим п. 46.2 ст. 46 Податкового кодексу України та Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні) та відображено в акті перевірки від 06.07.2021 №51652/Ж5/26-15-04-12-21/32421280 за результатами 2020 року.
 
Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Романюк С.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2021 скасувати та закрити провадження у справі. 
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Романюк С.П. зазначає, що ТОВ «ТІСО-ПРОДАКШИН» не підпадає під категорії суб`єкта господарювання, якому разом з фінзвітністю необхідно подавати аудиторський висновок за період 2020 року, оскільки не відповідає критеріям великих та середніх підприємств для подачі фінансової звітності з аудиторським висновком, про що зазначалося у поданих до ГУ ДПС м. Києва запереченнях, так як відповідно до ст. 14 ЗУ №996 мікро - і малі підприємства не зобов`язані оприлюднювати звітність з аудиторським висновком, виняток стосується лише якщо вони фінансові установи. 
Проте, на думку апелянта, суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, не проаналізував наявні у справі докази, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП є необґрунтованим.     
 
ОСОБА_1 ,  будучи  належним  чином  повідомленим  про день та  час  апеляційного  розгляду,  в  судове  засідання  не  з`явився,  надіславши  суду  заяву,  в  якій  просив  проводити  апеляційний  розгляд  у  його  відсутність,  проте, за  участі  його  захисника  -  адвоката   Романюка  С.П. Враховуючи  наведене  та  вимоги ч. 6  ст. 294 КУпАп,  апеляційний  розгляд  проведено у відсутність  ОСОБА_1 .
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Романюка С.П., який підтримав апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, думку представника ГУ ДПС у м. Києві Рудік А.Ю., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Однак, вказані вимоги закону суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в повному обсязі виконані не були. 
Як вбачається з матеріалів справи, в ході судового розгляду було досліджено протоколом про адміністративне правопорушення № 1986/26-15-04-12-22 від 9 серпня 2021 року, щодо ОСОБА_1 та акт № 51652/Ж5/26-15-04-12-21/32421280 від 6 липня 2021 року щодо результатів камеральної перевірки та виявлення факту порушення, однак всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, суддя місцевого суду не в повній мірі з`ясував обставини справи та не дав належну оцінку всім доказам, як окремо кожному, так і в їх сукупності, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про порушення ОСОБА_1 ведення податкового обліку з порушенням податкового законодавства, що встановлений абзацом четвертим п. 46.2 ст. 46 Податкового кодексу України та Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») та прийняв рішення про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, з яким не може погодитись суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 10 жовтня 2021 року, працюючи керівником ТОВ «ТІСО-ПРОДАКШИН», що розташовано по вул. Промислова, 14 у м. Києві, порушив ведення податкового обліку з порушенням податкового законодавства, а саме: не виконав обов`язку з не подання аудиторського звіту разом із річною оприлюдненою фінансовою звітністю за 2020 рік у строк до 10.06.2021, що встановлений абзацом четвертим п. 46.2 ст. 46 Податкового кодексу України та Законом України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 163-1 КУпАП..
Об`єктивною стороною ст. 163-1 КУпАП є відсутність податкового обліку; порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Диспозиція цієї статті є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи оподаткування в Україні, зміст та порядок застосування функціональних механізмів.
Так, згідно з абзацом четвертим п. 46.2 ст. 46 Податкового кодексу України, платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають контролюючому органу річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним. У разі неподання (несвоєчасного подання) річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом, застосовується відповідальність, передбачена пунктом 120.1 статті 120 цього Кодексу, для подання податкових декларацій (розрахунків).
Статтями 2, 4 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено критерії віднесення підприємств до мікро-, малих, середніх або великих підприємств та вимоги щодо подання та оприлюднення їх фінансової звітності.
Окрім того, листом Міністерства фінансів України від 23.03.2020 №35210-06-5/8860 щодо визначення категорії підприємств роз`яснено, які показники та за який період використовуються для визначення категорії, до якої належить підприємство, на дату складання річної фінансової звітності за рік.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме даних відображених у балансах ( звіті про фінансовий стан), станом на 31 грудня 2018 року ТОВ «ТІСО-ПРОДАКШН» за критерієм підприємства, відповідало критеріям малого підприємства, станом на 31 грудня 2019 року - середнього підприємства, станом на 31 грудня  2020 року - середнього підприємства (а.с. 38-79). 
Отже, з огляду на роз`яснення наведені в листі Міністерства фінансів України від 23.03.2020 №35210-06-5/8860, за показниками річної фінансової звітності за 2018 року ТОВ «ТІСО-ПРОДАКШН» відповідало критеріям, встановленим для малого підприємства і таке підприємство для цілей Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вважалось малим протягом 2019 і 2020 років.
Таким чином, підприємство ТОВ «ТІСО-ПРОДАКШН» не підпадало під категорії суб`єкта господарювання, якому разом з фінзвітністю необхідно було подавати аудиторський висновок за період 2020 року, оскільки за показниками річної фінансової звітності протягом двох років поспіль (2018 та 2019) ТОВ «ТІСО-ПРОДАКШН» не відповідало критеріям великих та середніх підприємств для подачі фінансової звітності з аудиторським висновком, до того ж, дане ТОВ не відноситься до фінустанов, а тому не є іншої фінансовою установою, що належать до мікропідприємств та малих підприємств, які зобов`язані, оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським висновком. Будь-яких доказів про зворотнє представником ГУ ДПС у м. Києві до апеляційного суду надано не було.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини за результатами оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів в їх сукупності, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а тому апеляційна скарга адвоката Романюка С.П. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2021 - скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 163-1 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу адвоката Романюка С.П. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2021, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю  в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.
Постанова оскарженню не підлягає.

     Суддя                                                                                                                 Л.І. Кепкал