Постанова
Іменем України
27 травня 2022 року
м. Київ
справа № 361/5753/20
провадження № 61-21392св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач -  приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Наконечний Віталій Леонідович, на постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Кравець В. А., Мазурик О. Ф., Шкоріної О. І.,
ВСТАНОВИВ: 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М. М. про повернення безпідставно набутих коштів та відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що 20 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю. Н. вчинено виконавчий напис № 1790 про звернення стягнення на земельну ділянку та погашення за рахунок коштів, отриманих від її реалізації, заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 261 892,08 грн та 10 000 грн плати за вчинення виконавчого напису, який в подальшому визнано таким, що не підлягає виконанню.
15 квітня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58909088 з примусового виконання виконавчого напису та постанову про стягнення з позивача основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10 % від вартості майна, що стягується за виконавчим документом, та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 427 189, 20 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі № 320/3912/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року, визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М. М. від 03 липня 2019 року «Про виправлення помилки у процесуальному документі» у межах ВП № 58909088; визнано постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М. М. від 15 квітня 2019 року у ВП № 58909088 про стягнення основної винагороди у розмірі 427 189, 20 грн такою, що не підлягає прийняттю до виконання.
Позивач вважає, що кошти, отримані відповідачем у розмірі 427 189, 20 грн, є безпідставно набутими і такими, що підлягають поверненню з додатковою сплатою інфляційних втрат та 3 % річних.
Окрім того, зазначала, що відповідач має відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду в розмірі 4 000 грн та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн, оскільки Трофименко М. М. не мав жодних підстав для отримання основної винагороди виконавця у розмірі 427 189,20 грн.
Також вказувала, що внаслідок неповернення відповідачем коштів у розмірі                        427 189, 20 грн позивач переживала негативні емоції, які спричинили порушення нормального ритму життя. 
Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М. М. на користь позивача безпідставно набуті в якості основної винагороди приватного виконавця грошові кошти у розмірі 427 189,20 грн; інфляційні втрати за період з 28 листопада 2019 року по 27 серпня 2021 року у розмірі 49 352,45 грн; 3 % річних за період з 28 листопада 2019 року по 27 серпня 2021 року у розмірі 22 401,10 грн; 4 000 грн матеріальної шкоди, завданої незаконними діями; 100 000 грн моральної шкоди, завданої незаконними діями; а також понесені судові витрати, з яких: 30 000 грн - витрати на професійну правничу допомогу; 5 958,70 грн - судовий збір.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення місцевого суду  мотивовано тим, що кошти сплачені позивачем самостійно, добровільно, є основним доходом приватного виконавця Трофименка М. М. та його єдиним засобом до існування, тому зазначені кошти не підлягають поверненню на підставі статті 1215 ЦК України.
Також в рішенні зазначено про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки стягнення основної винагороди приватного виконавця не може вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні вказаної норми.
Постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Наконечний В. Л. , задоволено частково.  Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2021 року змінено, виключивши з мотивувальної частини  посилання на статтю 1215 ЦК України.
Постанова апеляційного мотивована тим, що факт безпідставності набуття відповідачем спірних коштів виключає те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною про ухвалення рішення Київським окружним адміністративним судом від 21 листопада 2019 року у справі №320/3912/19, яким визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М. М. від 03 липня 2019 року «Про виправлення помилки у процесуальному документі» у межах ВП № 58909088 та визнано постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М. М. від 15 квітня 2019 року у ВП № 58909088 про стягнення основної винагороди у розмірі 427 189,20 грн такою, що не підлягає прийняттю до виконання, 25 листопада 2019 року самостійно сплатила на користь приватного виконавця виконавчий збір у розмірі 427 189, 20 грн, не оскаржуючи при цьому виконавчих дій у ВП № 59472716 щодо стягнення з неї виконавчого збору.
Також апеляційний суд зазначив, що місцевий суд помилково послався на положення статті 1215 ЦК України, зазначивши, що виконавчий збір є основним доходом приватного виконавця та його єдиним засобом до існування.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У грудні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Наконечний В. Л., на постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, в якій заявник просить постанову апеляційного суду скасувати й направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Крім того, в касаційній скарзі заявник вказує, що скасування постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди є достатньою підставою для повернення коштів, незалежно від оскарження дій приватного виконавця, вчинених у виконавчому провадженні № 59472716 щодо стягнення з позивача основної винагороди. 
Доводи інших учасників справи
Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційні скарги, заперечень щодо їх вимог і змісту до суду не направили.
Провадження у суді касаційної інстанції
Касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Наконечний В. Л., надійшла до Верховного Суду у грудні 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи.
21 лютого 2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи
Суди встановили, що 15 квітня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М. М. відкрито виконавче провадження № 58909088 по виконанню виконавчого напису про звернення стягнення на іпотечне майно, належне позивачу ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»), у забезпечення вимог стягувача за кредитним договором, боржником за яким була дочка позивача - ОСОБА_4 . 
Одночасно з відкриттям виконавчого провадження № 58909088 відповідач виніс постанову від 15 квітня 2019 року про стягнення основної винагороди приватного виконавця в межах виконавчого провадження.
Постановою від 22 квітня 2019 року здійснено опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1 . 
Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М. М. від 03 липня 2019 року, на підставі заяви стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 25 червня 2019 року про повернення виконавчого документа постановлено виконавчий напис № 1790, виданий 20 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю. Н., зобов`язано виконавчий документ повернути стягувачу, припинити чинність арешту майна боржника, зняти з електронних торгів лот - іпотеку: земельну ділянку площею 0,1600 га, кадастровий номер 3222457401:02:005:0004, за адресою: АДРЕСА_1 . 
03 липня 2019 року приватний виконавець Трофименко М. М. звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П. В. із заявою про відкриття виконавчого провадження за постановою від 15 квітня 2019 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 427 189,20 грн.
04 липня 2019 року приватний виконавець Говоров П. В. відкрив виконавче провадження за вказаною постановою та того ж дня прийняв постанови про арешт коштів та майна боржника, а 16 липня 2019 року - постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
27 вересня 2019 року приватний виконавець Київської області Говоров П. В. виніс постанову про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження по ВП № 59472716 у сумі 3 000 грн.
25 листопада 2019 року позивач при примусовому стягненні коштів по виконавчому провадженню ВП № 59472716 сплатила приватному виконавцю Київської області Говорову П. В. 428 589,20 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2019 року у справі № 369/10365/19 виконавчий напис № 1790 від 20 липня 2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі № 320/3912/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року, визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М. М. від 03 липня 2019 року «Про виправлення помилки у процесуальному документі» у межах ВП № 58909088; визнано постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М. М. від 15 квітня 2019 року у ВП № 58909088 про стягнення основної винагороди у розмірі 427 189,20 грн такою, що не підлягає прийняттю до виконання.
Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах) як на підставу оскарження судового рішення. 
Також у касаційній скарзі заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме вказує на пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України (справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою) як на підставу оскарження судового рішення.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу (частина третя статті 368 ЦПК України).
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).
Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до апеляційного розгляду на 07 грудня 2021 року на 09 год. 50 хв. у приміщенні Київського апеляційного суду (а.с. 154, т. 2).
17 листопада 2021 року судова повістка-повідомлення надіслана на електронні адреси представника позивача Наконечного В. Л. (    ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та відповідача Трофименка М. М. (office@trofymenko.com.ua), в якій учасників повідомлено про те, що розгляд справи призначено на 07 грудня 2021 року на 15 год. 20 хв. у приміщенні Київського апеляційного суду на 11 поверсі в залі судових засідань № 1108 (а.с. 155, т. 2). 
17 листопада 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов електронний лист від Наконечного В. Л. , в якому останній підтвердив отримання судової повістки-повідомлення.
22 листопада 2021 року на адресу Київського апеляційного суду від Трофименка М. М. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому відповідач, зокрема, зазначає про отримання електронною поштою судової повістки-повідомлення про призначення справи до розгляду на 07 грудня 2021 року на 15 год. 20 хв (а.с. 163, т. 2).
В постанові Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року зазначено, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
В касаційній скарзі заявник зазначає, що, прибувши до суду з метою участі в судовому засіданні на 15 год. 20 хв., дізнався про те, що судовий розгляд справи відбувся о 09 год. 50 хв.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема роздруківок листів електронної пошти,  апеляційний суд надіслав сторонам лише зазначені судові повістки?повідомлення про розгляд справи о 15 год. 20 хв., що свідчить про неналежне повідомлення позивача про розгляд справи судом апеляційної інстанції, який відбувся 07 грудня 2021 року о 09 год. 50 хв., згідно з довідкою про неявку учасників процесу (а.с. 178, т.2).
Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення (частина четверта статті 401 ЦПК України).
Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції винесена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Викладене у касаційній скарзі клопотання про розгляд справи за участі представника позивача не може бути задоволене, оскільки за змістом частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 400, 401, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Наконечний Віталій Леонідович, про розгляд справи за участі представника позивача відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Наконечний Віталій Леонідович, задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною 
і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          І. М. Фаловська
                                                                                                                        С. Ю. Мартєв
                                                                                                                        В. В. Сердюк