Ухвала
 
08 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 753/11440/20
провадження № 61-7325св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року у складі судді Лужецької О. Р. та постанову Київського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року у складі колегії суддів: Соколової В. В., Андрієнко А. М., Поліщук Н. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації.
ОСОБА_1 просив встановити факт його залучення до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 
в період з 03 липня 1986 року до 12 липня 1986 року.
Встановлення цього факту необхідно заявнику для набуття статусу особи 
з інвалідністю внаслідок війни другої групи та отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, заявник оскаржив його в апеляційному порядку.
Постановою Київського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року - без змін.
У квітні 2021 року  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, 
у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити судове рішення, яким задовольнити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.
Крім того, касаційна скарга містить клопотання про: 
зазначення у тексті постанови касаційного суду посилання заявника на норми статей 10, 265, 312 ЦПК України, пункту 1 частини третьої статті 400 ЦПК України, статті 11 ЦК України, статті 55, частини третьої статті 89 Закону України «Про Конституційний Суд України» статті 6, 13, 34, 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
про направлення подання до Конституційного Суду України відповідно до частини шостої статті 10 ЦПК України з метою перевірки конституційності норм застосованих у цій справі та звернення до Європейського суду з прав людини у порядку, визначеному Протоколом № 16 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для отримання консультативного висновку з принципових питань, які стосуються тлумачення або застосування прав і свобод, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод або протоколами до неї у контексті вирішення цієї справи.
У січні 2022 року від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, у яких він просить касаційну скаргу задовольнити.
Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
Щодо клопотання про зазначення у тексті постанови касаційного суду посилання на конкретні норми права
Відповідно до частини п`ятої статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У пункті 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України передбачено, що у мотивувальній частині рішення зазначається мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.
За таких обставин, клопотання заявника про зазначення у тексті постанови касаційного суду посилань на конкретні (вказані ним) норми права задоволенню не підлягає.
Щодо клопотання про внесення подання до Конституційного Суду України та звернення до Європейського суду з прав людини
Відповідно до частини шостої статті 10 ЦПК України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
У такому випадку суд після ухвалення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України.
Оскільки в процесі розгляду справи Верховним Судом не встановлено підстав, визначених частиною шостою статті 10 ЦПК України, для внесення подання до Конституційного Суду України щодо неконституційності положень норм права, застосованих під час вирішення цієї справи, то відповідне клопотання 
ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Також не підлягає задоволенню клопотання про звернення до Європейського суду з прав людини у порядку, визначеному Протоколом № 16 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для отримання консультативного висновку з принципових питань, які стосуються тлумачення або застосування прав і свобод, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод або протоколами до неї у контексті вирішення цієї справи, у зв`язку із його необґрунтованістю.
Керуючись статтями 260, 261 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зазначення у тексті постанови касаційного суду посилань на конкретні норми права відмовити.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про внесення подання до Конституційного Суду України та звернення до Європейського суду з прав людини відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                  В. І. Крат 
 
Судді:                                                                            Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук