КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М.,  за участі: 
секретаря судового засідання                                 Сидорчук А.М. 
особи, яка притягується до відповідальності        ОСОБА_1 
захисника                                                                 Шапошник Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті  Києві апеляційну скаргу адвоката Шапошника Є.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2022, -
В С Т А Н О В И В
Цією постановою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000(сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок в дохід держави.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник особи, яка притягується до відповідальності ? адвокат Шапошник Є.В. діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій міститься клопотання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою. В поданій апеляційній скарзі захисник просить апеляційний суд скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2022, а провадження по справі відносно  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.
В обґрунтування поданого клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження постанови місцевого суду адвокат зазначає, що судові повістки на адресу ОСОБА_1 не надходили, про засідання він не повідомлявся. Про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 стало відомо лише 02.05.2022, ознайомитись з матеріалами справи захиснику вдалось лише 05.05.2022.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги захисник вказує на порушення судом права на захист ОСОБА_1 , вважає, що постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2022 винесено з порушенням норм процесуального прав та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставина, що потягло за собою винесення необґрунтованого рішення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, атому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є не законною і необґрунтованою. Апелянт наголошує, що відеозапис який знаходиться у матеріалах справи містить інформацію на підтвердження невинуватості ОСОБА_1 , а саме те що він не заперечував щодо проходження освідування у лікаря нарколога і наполягав на ньому. Пояснення свідків не несуть будь-якої доказової бази та були взяті без участі водія.
Як встановлено судом першої інстанції, 16.01.2022 о 12 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 , рухаючись на а/д М-05 Київ-Одеса, керував транспортним засобом марки ГАЗ 330 232, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Першочергово судом вирішено клопотання адвоката Шапошника Є.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1   заявлене в межах апеляційної скарги, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2022.
Так, згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Відповідно до рішення ЄСПЛ (справа «Станьо проти Бельгії»), суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту.
Враховуючи те, що постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2022, винесено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, даних які б свідчили про належне повідомлення ОСОБА_1 про призначений розгляд у матеріалах справи не міститься, а тому суд апеляційної інстанції за даних обставин, вважає, що строк пропущено на апеляційне оскарження з поважних причин, і відповідно  що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню для відновлення в правах особи, притягненої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника Шапошника Є.В. та Заболотного В.І., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, заслухавши пояснення ОСОБА_1  щодо фактичних обставин справи та відповіді на питання суду, дослідивши матеріали справи і з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
 
Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Так, згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону дотримано не було, що підтверджується слідуючим.
Так, приймаючи рішення за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, про визнання винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддаючи його адміністративному стягненню, суд в постанові вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні знайшла своє повне підтвердження та доводиться в повному обсязі матеріалами справи,суд послався на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків, не надавши вказаним доказам жодної оцінки.
Проте, з таким висновком суду апеляційний суд не погоджується.
 
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не узгоджуються з критерієм доведеності вини у поза розумний сумнів.
Протоколом про адміністративне правопорушення серіїДПР18 №119778 від 16.01.2022 ОСОБА_1 ставиться в вину відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 1).
Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений Інструкцією, затвердженою спільним Наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015№1452/735 (далі ? Інструкція).
Згідно п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
П. 6, 7. Розділу І Інструкції вказує, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі ? спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі ? заклад охорони здоров`я).
Згідно положень п. 9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Положення ч. 4 ст. 266 КУпАП визначають, що огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Натомість, такого порядку працівниками поліції, які здійснили зупинку  ОСОБА_1 та встановили ознаки перебування, на їх думку, останнього у стані наркотичного сп`яніння, дотримано не було.
Зі змісту наявних по справі письмових пояснень свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , їх складав інспектор поліції - лейтенант Іваненко Л.В. (а.с. 4-5) вбачається, що текст було редаговано та дописано після складання протоколу. Саме твердження про відмову водія від проходження освідування, написано поза межами тексту, що свідчить про можливе редагування тексту пояснень. Враховуючи викладене, суд вважає, що існуючі письмові пояснення свідків недопустимим доказом.
Так, з наявного в матеріалах справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 9), встановлено, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп?яніння, пропозиція працівника поліції була здійснена через зачинені двері транспортного засобу водія, свідки які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення не були поруч з працівником патрульної поліції, а отже факт відмови від проходження освідування у лікаря-нарколога викладений свідками  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у письмових поясненнях нічим не підтверджується.
На CD-диску №2 відеозапис №22 вбачається як ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду у лікаря та просив його відвезти, про те працівники патрульної поліції відмовили обґрунтувавши тим, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, свідки у даному відеозаписі відсутні. 
Отже, зазначеними показами підтверджується, що, по-перше, ОСОБА_1  не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а по-друге, всупереч положенням Інструкції та  ч. 4 ст. 266 КУпАП поліцейський не забезпечив доставку водія до закладу охорони здоров`я, попри те, що водій наполягав на цьому.
Об?єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в ухиленні осіб, які керують транспортними засобами від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку. 
Суб?єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП характеризується наявністю прямого умислу на відмову від проходження огляду на стан сп?яніння.
Відтак, вказані обставини засвідчують відсутність суб?єктивної та об?єктивної сторони складу правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не ухилявся від проходження огляду на стан сп?яніння та у нього не було умислу на вчинення вказаних діянь. 
Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на зазначений конституційний припис, а також зважаючи, що працівниками поліції не дотримано вимог Інструкції та правил ст. 266 КУпАП щодо забезпечення доставки водія до закладу охорони здоров`я, що було достеменно встановлено судом в ході апеляційного перегляду справи, в той час як судом першої інстанції такі порушення залишено поза увагою, а отже допущено неповноту судового розгляду, то оскаржувана постановаБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2022 підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ? закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. 294 КУпАП, суддя -             
                                                                                                                           
ПОСТАНОВИВ
Клопотання захисника Шапошника Є.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2022 - задовольнити, прийнявши апеляційну скаргу до розгляду.
Апеляційну скаргу захисника Шапошника Є.В.- задовольнити. 
Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2022, якою  ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення та судового збору ? скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                    Р.М. Ігнатов

Справа № 357/1527/22
Апеляційне провадження № 33/824/1453/2022
Категорія:  ч.1 ст.130  КУпАП
Суддя у першій інстанції -  Ларіна О.В.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.