КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                             
Єдиний унікальний номер справи: 753/5781/20                          Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Номер провадження: 22-ц/824/6675/2021                                      Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.

П О С Т А Н О В А
 І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
     03 лютого  2022 року                                                                                   м. Київ
 
     Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
     головуючого: Коцюрби О.П.,
     суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А., 
     при секретарі Качалабі О.О.,
 
    розглянувши  у  відкритому  судовому  засіданні  в місті Києві  матеріали  цивільної  справи  за   апеляційною  скаргою  Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Ушомирської сільської ради» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1   до Комунального некомерційного підприємства «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради про визнання незаконним та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
 
                                                           В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2020 року  ОСОБА_1 (далі - позивач)  звернулась  в Дарницький районний суд міста Києва  із   позовом до Комунального некомерційного підприємства «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради (далі - КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради, відповідач), яке змінило найменування Комунального некомерційного підприємства «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради на повне найменування підприємства - Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Ушомирської сільської ради» (далі - КНП ЦПМСД Ушомирської с/р), в якому просила визнати незаконними та скасувати наказ КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради № 6-ос від 02.01.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани»;  наказ КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради № 18-ос від 23.01.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани»; наказ КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради № 29-ос від 19.02.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани»; наказ КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради № 43-ос від 25.05.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновити  її   на посаді сестри медичної Амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 9 с. Васьковичі, Коростеньського району, Житомирської області»; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі наказу в.о. головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради від       26.12.2017 року № 208-ос, з 02.01.2018 року  її  було переведено з посади фельдшера амбулаторії загальної практики Комунального закладу «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради, який в подальшому був реорганізований в Комунальне некомерційне підприємство «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради на посаду сестри медичної амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 9 с. Васьковичі, Коростенського району, Житомирської області (далі - АЗПСМ № 9)  Комунального некомерційного підприємства «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради. 
Наказами головного лікаря КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради № 6-ос від           02.01.2020 року, № 18-ос від 23.01.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та № 29-ос від 19.02.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » їй оголошено догани за порушення п.3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку, п.2.4, посадової інструкції, п.4, п.5 наказу МОЗ від 19.03.2018 року № 504.
Зазначила, що відповідач, посилаючись на незаконні накази про застосування дисциплінарних стягнень № 6-ос від 02.01.2020 року, № 18-ос від 23.01.2020 року,    № 29-ос від 19.02.2020 року, виніс наказ № 43-ос від 25.03.2020 року про її звілнення з займанної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпПУ.
Посилалась  на  те,  що    оскаржувані накази є   незаконними  та   безпідставними,  винесені з порушенням норм трудового законодавства, оскільки   вона  не вчинила жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни, належним чином і в повному обсязі виконувала свої посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією та Правилами внутрішнього трудового розпорядку просила задовольнити позовні вимоги, а також стягнути з КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
          Рішенням  Дарницького районного суду міста Києва від 19.02.2021 року позов  ОСОБА_1   до КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради про визнання незаконним та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу  задоволено  частково.
Визнано незаконним наказ КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 6-ос від 02.01.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».
Визнано незаконним наказ КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 18-ос від 23.01.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».
Визнано незаконним наказ КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 29-ос від 19.02.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ».
Визнано незаконним наказ КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 43-ос від 25.03.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 з 25.03.2020 року на посаді сестри медичної ЗПСМ АЗПСМ № 9 с. Васьковичі.
Стягнуто з КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради (код ЄДРПОУ 40208847) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі                        49 896,87 гривень.
Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.
В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не  погодившись  із  рішенням суду  першої  інстанції, Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Ушомирської сільської ради»  оскаржило  його  в  апеляційному  порядку.
          В апеляційній  скарзі,  посилаючись  на  необгрунтованість  рішення  суду  першої  інстанції,  невідповідність  висновків  суду  обставинам  справи,  неповне  з`ясування  обставин,  що  мають  значення  для  справи,  порушення  норм  матеріального   і  процесуального  права,  просило  рішення   Дарницького районного суду міста Києва від 19.02.2021 року  скасувати  та  ухвалити   нове  рішення про відмову позивачу  у  задоволенні  позовних  вимог.
          В  доводах  апеляційної  скарги  вказується  на  те,  що Дарницьким районним   судом міста Києва при розгляді справи  не  взято  до  уваги  доводи  відповідача  про  те,  що   ОСОБА_1   самовільно  покинула   своє  робоче  місце,  а  твердження  відносно  різкого  погіршення  стану  здоров`я  не  відповідають  дійсності  і  не  підтверджені  доказами.
          У  відзиві  на  апеляційну   скаргу,   ОСОБА_1   доводи  апеляційної  скарги  заперечила,  вказавши,  що  суд першої інстанції об"єктивно з"ясував  усі  фактичні  обставини  справи  та  ухвалив  судове  рішення,  яке є  законним  і  обгрунтованим.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення  представників сторін дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів приходить до  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що  ОСОБА_1 , відповідно до наказу № 10ос від 04.01.2016 року була прийната на посаду фельдшера амбулаторії загальної практики Комунального закладу «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради, який був реорганізований в Комунальне некомерційне підприємство «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради, а в подальшому змінено найменування Комунального некомерційного підприємства «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради на повне найменування підприємства - Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Ушомирської сільської ради» 
  Наказом виконуючого  обов`язки  головного лікаря КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради від 26.12.2017 року № 208-ос ОСОБА_1 з 02.01.2018 року  переведено з посади фельдшера АЗПСМ № 9 с. Васьковичі, на посаду сестри медичної амбулаторії загальної практики сімейної медицини АЗПСМ № 9 с. Васьковичі КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради (том 1 а.с.19).
Наказом головного лікаря КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » № 6-ос від 02.01.2020 року  ОСОБА_1 оголошено догану за порушення п.3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку, так як вона,    26.12.2019 року в робочий час самовільно полишила своє робоче місце та була відсутня на робочому місці в період з 10 год. 45 хв. до 14 год. 17 хв. Будь-яких підтверджуючих документів не надала (том 1 а.с.20).
Також, наказом головного лікаря КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 18-ос від 23.01.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » останній  оголошено догану за порушення п.3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку, оскільки 14.01.2020 року вона залишила своє робоче місце та була відсутня на роботі з 13 год. 55 хв. до 14 год. 17 хв. Надати письмові пояснення щодо відсутності 14.01.2020 року протягом 22 хв. на робочому місці ОСОБА_1   відмовилась. Своїми діями порушила п.3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку (том 1 а.с.50).
Наказом КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 29-ос від 19.02.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення  до ОСОБА_1 » їй оголошено догану за порушення вимог  п.4, п.5 наказу МОЗ від 19.03.2018 року № 504,  п.2.4 посадової інструкції. 
В наказі  вказано,  що  09.01.2020 року близько 10 год. ОСОБА_2   звернулась за медичною допомогою в АЗПСМ № 9 с. Васьковичі до сестри медичної ЗПСМ ОСОБА_1 після отриманої рани травми (рубана рана руки та травма голови) зі скаргами на запаморочення, головні болі, нудоту. ОСОБА_1 помірявши артеріальний тиск у хворої ОСОБА_2 , залишила її в коридорі амбулаторії чекати лікаря, не надавши їй долікарську медичну допомогу та не скерувавши для надання вторинної допомоги. Сестра медична ОСОБА_3 , яка є працівником КНП «Коростенська районна лікарня Коростенської районної ради», побачивши хвору ОСОБА_2 в коридорі, надала їй долікарську медичну допомогу та викликала карету швидкої допомоги. Письмових пояснень щодо ненадання хворій долікарської допомоги ОСОБА_1 не надала (том 1 а.с.58).
В подальшому, 25.03.2020 року Головним лікарем КНП «Коростенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Коростенської районної ради видано наказ № 43-ос про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади з    25.03.2020  року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ст. 40 КЗпПУ (том 1 а.с.62).
Ухвалюючи рішення  про часткове  задоволення  позову,  суд  першої  інстанції  виходив  із  того,  що відповідачем  не  доведено  наявність  підстав  для  притягнення  до  дисциплінарної  відповідальності  ОСОБА_4 ,  оскаржувані  накази  про застосування  дисциплінарних  стягнень  до ОСОБА_4   винесені  з  порушенням  норм КЗпПУ,  а  тому  підлягають  визнанню  незаконними.  
У  рішенні Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року зазначено,  що  відповідачем  не  надано  належних  доказів  на  підтвердження  відсутності  позивача  на  роботі,  а  також щодо того, що  відсутність  позивача  на  робочому місці  протягом 22 хвилин  негативно  відобразилась  на  роботі  підприємства. Факт  порушення  трудової  дисципліни,  на  підставі  якого  відповідачем  видано  наказ № 29-ос  від 19.02.2020  року,  не  підтверджений  належними  і  допустимими  доказами,  що  свідчить  про  відсутність  обставин  для  притягнення позивача до  дисциплінарної  відповідальності  у  вигляді  догани.
Оскільки  оскаржувані  накази   про  оголошення  доган  є  незаконними, тому  вони  не  можуть  бути  підставою  для  винесення  наказу № 43-ос  від 25.03.2020 року  про  звільнення  позивача.
Колегія  суддів  погоджується з вказаними висновками  суду  першої  інстанції, як такими, що  відповідають  вимогам  закону  і   обставинам  справи.
Згідно  із ст. 147 КЗпПУ за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких видів стягнення, як догана або звільнення.
Статтею 149 КЗпП України, яка  регулює  порядок  застосування  дисциплінарних  стягнень,  визначено,  що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення, власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, дотримуватися трудової дисципліни.
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення, власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок.
Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини, працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
За правилами п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.
Поважними причинами визначаються такі причини, що виключають вину працівника. Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався по дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.
Відповідно  до ч. 1 ст. 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно  із  ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, відповідно до    ст. 80 ЦПК.
Врахувавши  вказані  вимоги  норм  матеріального  права,  які  регулюють спірні  правовідносини,  докази,  надані  сторонами  спору,  колегія  суддів вважає,  що  суд  першої  інстанції  прийшов  до правильного висновку про те,  що  відповідачем  не  доведено   винних  дій  ОСОБА_1 у  вчиненні  дисциплінарних  проступків.
Крім  того,  відповідачем   порушено  вимоги ст. ст. 147 - 149 КЗпПУ  щодо  порядку застосування  дисциплінарних  стягнень, не враховано обставини за яких вчинено проступок. 
Так,  перед  накладенням  дисциплінарного  стягнення  згідно наказу                 № 6-ос  від 02.01.2020  року   не  були  враховані  пояснення  ОСОБА_1 ,  надані  нею  26.12.2019  року  та  від 01.01.2020  року (том 1 а.с.33, 34).
Вірними  також  є  висновки Дарницького районного судста Києва  щодо  недоведеності  відповідачем  того,  що  відсутність  ОСОБА_1   на  робочому  місці  протягом 22 хвилин,  що  стало  підставою  для   накладення на позивача  дисциплінарного  стягнення  за  наказом № 18-ос від 23.01.2020 року,  негативно  відобразилась  на  роботі  підприємства.
Проаналізувавши   вимоги  посадової  інструкції  сестри  медичної  загальної  практики  сімейної  медицини, положення  п. 4, п. 5 наказу МОЗ України «Про  затвердження  Порядку надання  первинної  медичної  допомоги» № 504  від 19.03.2018  року  та виходячи з обставинами  справи,  суд  правильно  вказав  у  рішенні,  що  ніякого  раптового  погіршення  стану  здоров"я  ОСОБА_2   під  час  звернення  до АЗПМС № 9  та  її  огляду  не  було, а тому, які  саме  порушення  трудової  дисципліни були  допущені  позивачем  не  вбачається  можливим  встановити.
Посилання апелянта в апеляційній  скарзі на  те,  що Дарницьким районним судом міста Києва при розгляді справи не  взято  до  уваги  доводи  відповідача  про те,  що   ОСОБА_1   самовільно  покинула   своє  робоче  місце,  а  твердження  відносно  різкого  погіршення  стану  здоров"я  не  відповідають  дійсності  і  не  підтверджені  доказами,  колегія  суддів   вважає  необгрунтованими,  оскільки   вказані  обставини  спростовуються  поясненнями  ОСОБА_5 від        26.03.2020 року (том 1 а.с. 23), який є чоловіком позивача, поясненнями      ОСОБА_1 від 26.12.2019 року та 02.01.2020 року (том 1 а.с. 33-34). 
Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, не містять підстав для скасування оскаржуваного  рішення  суду, тому колегія суддів їх відхиляє.
Із змісту ч. 2 ст. 235 КЗпПУ вбачається, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. 
Відповідно до довідки про доходи № 11 від 30.03.2020 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 219,81 грн., кількість днів вимушеного прогулу становлять 227 дні, отже, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 25.03.2020 року по 18.02.2021 року становить 49 896,87 грн.    
Аналізуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з думкою Дарницького районного суду міста Києва про те, щопозовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з    25.03.2020 року по 18.02.2021 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі 49 896,87 грн.  
Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення  суду  першої  інстанції  ухвалене  з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, колегія суддів приходить до висновку що його  необхідно  залишити  без  змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд. -              
 
                                                   П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Ушомирської сільської ради» залишити  без  задоволення.
Рішення  Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року залишити  без  змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та  може  бути  оскаржена  в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом  тридцяти  днів.

 
Головуючий:                                                                                                           О.П.Коцюрба           

Судді:                                                                                                                         І.М.Білич

                                                                                                                                    Т.А. Слюсар