Справа № 345/46/22 
Провадження № 22-ц/4808/704/22 
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Бойчука І.В.,
                       суддів:                Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 21 березня 2022 року під головуванням судді Миговича О.М. у м. Калу,
в с т а н о в и в:
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є батьком  ОСОБА_3 , яка на даний час є повнолітньоюта стягнення аліментів з відповідача на її утримання припинилося. 
Дочка ОСОБА_4 12.08.2021 була зарахована на 1 курс заочної форми навчання до закладу вищої освіти «Університет Короля Данила» за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність». Навчання в університеті здійснюється на платній основі, крім того існують інші витрати, пов`язані з навчанням дочки, які вона самостійно оплачує. Термін навчання до 01.07.2026, розмір плати за надання освітніх послуг за весь строк навчання до вказаної дати становить 69 600 грн, а нею сплачено за один навчальний рік 7 500 грн.
Посилаючись на те, що дочка потребує матеріальної допомоги від батька, а оплачувати її навчання та нести витрати, пов`язані з таким, вона самостійно не може, оскільки не працює, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн щомісячно і до закінчення навчання – 01.07.2026 але не більше, як до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 21 березня 2022 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 2 800 грн щомісячно на дитину, починаючи з 06.01.2022 року і проводити протягом навчання, але не більше як до 23-х років.
Право на утримання повнолітньої дитини припиняється у разі припинення навчання.
В задоволення решти позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 992,40 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2 000 грн. за надання правової допомоги.
У апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.
Зазначає, що позивачкою не надано жодних доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти на повнолітню дочку та того, що дочка не отримує доходів та не працює.
Повнолітня дочка ОСОБА_4 навчається на заочній формі навчання, а тому має можливість працевлаштуватися. 
Також слід врахувати, що відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно 2 200 грн аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 .
Відповідач не має постійної роботи та, відповідно, постійного заробітку, а тому в нього не має можливості сплачувати аліменти, які просить позивач. Оплата сукупного розміру аліментів на двох дітей буде надмірним тягарем для нього.
Позивачка не надала доказів щомісячної витрати на повнолітню дочку коштів, пов`язаних з навчанням, в сумі 3 000 грн та неможливості працевлаштування повнолітньої дочки.
Суд першої інстанції стягнув на утримання повнолітньої дочки аліменти у значно більшому розмірі, ніж вони стягуються на неповнолітню дитину.
Просить рішення скасувати та ухвали ти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду від 22.05.2018 розірвано (а.с. 9).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.01.2004 сторони є батьками дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Згідно договору про навчання у Закладі вищої освіти, договору про надання платної освітньої послуги для підготовки бакалавра № 2021/ПТБ3-04П від 12.08.2021, довідки від 28.12.2021 дочка ОСОБА_4 була зарахована на 1 курс заочної форми навчання до закладу вищої освіти «Університет Короля Данила» за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність», термін навчання до 01.07.2026 року та стипендії не одержує (а.с.13-17).
Відповідно до копії квитанції від 12.08.2021 позивачем здійснено оплату за навчання ОСОБА_3 в сумі 7 500 грн (а.с. 18).
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання та копії паспорта позивача місце проживання ОСОБА_3 та позивача зареєстровано за однією адресою (а.с. 4 зворот, 7).
За правилами ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Вимогами ч. 3 ст. 199 СК України встановлено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самих дочки, сина, які продовжують навчання.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Встановивши, що ОСОБА_3 навчається на заочній формі навчання у закладі вищої освіти і стипендію не отримує, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку допомогу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 .
Судом першої інстанції враховано, що з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 200 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно (а.с.10-12). При цьому, він не надав суду належних доказів, що підтверджують його неспроможність в цілому надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_2 не надано доказів, якими стверджується його нездатність надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, чи які б вказували на його матеріальне становище, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Тому не приймаються до уваги його посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачкою не надано будь яких доказів його спроможності сплачувати аліменти на повнолітню дочку, а сплата сукупного розміру аліментів на двох дітей є надмірним тягарем для нього.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції не врахував, що  ОСОБА_3  навчається на заочній формі навчання, у зв`язку з чим має змогу працювати та отримувати доходи. 
За встановлених обставин справи, враховуючи необхідність витрат на проїзд, харчування, придбання одягу та інших необхідних життєвих витрат, рівність батьків у питанні участі в утриманні дітей та недоведеність спроможності відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 2 000 грн, що узгоджується із розміром аліментів, визначеним чинним законодавством.
Безпідставними є доводи апелянта про те, що позивачка не надала доказів щомісячної витрати на повнолітню дочку коштів, пов`язаних з навчанням, в сумі 3 000 грн, оскільки в матеріалах справи міститься копія квитанції про здійснення нею витрат на оплату навчання ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнутих з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на час її навчання.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. 
Частинами 1, 2 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 вказаної статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч. 7 цієї статті якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на викладене, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині розподілу між сторонами судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зменшивши розмір стягнутого з відповідача ОСОБА_2 судового збору до 661,60 грн та витрат на правничу допомогу до 1 333 грн. Оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з сплатою судового збору за подання апеляційної скарги слід в розмірі 425,32 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Калуського міськрайонного суду від 21 березня 2022 року змінити. Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 2 000 грн щомісячно, починаючи з 06.01.2022 року і проводити протягом навчання, але не більше як до 23-х років.
Зменшити розмір стягнутого з  ОСОБА_2 на користь держави судового збору до 661,60 грн. 
Зменшити розмір стягнутих з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат за надання правової допомоги до 1 333 грн.
Компенсувати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП:  НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 )судовий збір в розмірі 425,32 грн, сплачений за подання апеляційної скарги, за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 21 червня 2022 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                        О.В. Пнівчук
                                                                               В.А. Девляшевський