ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 липня 2022 року           справа №200/6109/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Лозінської Оксани Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1   на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2021 року у справі  № 200/6109/21 (головуючий І інстанції Циганенко А.І., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                    В С Т А Н О В И В :

Позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі – Маріупольське ОУПФУ, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 28 січня 2021 року № 46 щодо відмови в призначенні пенсії за вислугою років; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу період роботи з 15 січня 2003 року по 23 квітня 2020 року, як стаж роботи за вислугою років згідно з пунктом «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати відповідача переглянути заяву від 25 січня 2021 року про призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Ухвалою суду від 22 червня 2021 року замінено відповідача Маріупольське ОУПФУ правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 122-124).
Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким задовольнити позов, посилаючись на неповне з`ясування обставин, порушення норм матеріального, процесуального права. Апелянт вважає, що загальний стаж позивача за вислугу років складає 29 років 00 місяців 23 дні, враховуючи трудову книжку та довідку від 23.04.2020 року (а.с. 128-132).
Ухвалою апеляційного суду від 29 грудня 2021 року справу призначено до розгляду на 2 березня 2022 року. У зв`язку із запровадженням Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, воєнного стану через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації, а також, враховуючи наказ Голови Верховного Суду від 2 березня 2022 року №29/0/8-22 «Про встановлення особливого режиму роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану», з метою забезпечення безперервності правосуддя, ця скарга розглядається у перший день можливості вчинення процесуальних дій.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач 25 січня 2021 року за допомогою послуг веб-порталу Пенсійного фонду України звернувся Маріупольського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 98).
Рішенням Маріупольського ОУПФУ від 28 січня 2021 року № 49 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки станом на 11 жовтня 2017 року у позивача відсутній необхідний пільговий стаж, визначений п. «г» ч. 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пільговий стаж станом на 11.10.2017 року складає 14 років 8 місяців 27 днів (а.с. 81).
Згідно трудової книжки позивач  в період з 15 січня 2003 року по 23 квітня 2020 року працював на посаді водія-докера, механізатора (водія-докера) комплексної бригади на вантажно-розвантажувальних роботах в Державному підприємстві «Маріупольський морський торгівельний порт». Загальний стаж роботи становить 36 років, 10 місяців, 9 днів (а.с. 21-29).
Спірні правовідносини врегульовано Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).
Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 1 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 1 квітня 1992 року - в повному обсязі.
За п. «г» ч. 1 статті 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції від 5 листопада 1991 року) право на пенсію за вислугу років мали механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах: чоловіки - після досягнення 55 років і при  загальному  стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Згідно пп. 4 пункту 2 розділу І Закону України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213-VIII)  пункт «г» ч. 1 статті 55 Закону №1788-ХІІ був викладений в такій редакції:
«Право на пенсію за вислугу років мають: г) механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту «б» частини першої статті 13 цього Закону.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту «б» частини першої статті 13 цього Закону».
Змінами, внесеними Законом № 213-VIII до положень Закону № 1788-ХІІ, підвищено на п`ять років загальний стаж роботи, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, для категорій працівників, визначених, зокрема, пунктом «г»  ч. 1 статті 55 Закону №1788-ХІІ.
24 грудня 2015 року Законом України № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до пунктів «е» та «ж» статті 55 Закону №1788-ХІІ.
Рішенням Конституційного суду України від 4 червня 2019 року № 2-р/2019 у справі №№ 1-13/2018(1844/16, 3011/16) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII. Положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин пункт «г» ч. 1 статті 55 Закону №1788-ХІІ діяв в редакції від 5 листопада 1991 року, а саме право на пенсію за вислугу років мали механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах: чоловіки - після досягнення 55 років і при  загальному  стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Тому, для призначення пенсії за вислугу років за пунктом «г» ч. 1 статті 55 Закону № 1788-ХІІ чоловіку, який працював механізатором (докером-механізатором) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, останній має досягнути  певного віку (55 років) та мати загальний стаж (25 років) та спеціальний стаж на зазначеній роботі (20 років).
З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон №1058-ІV.
За преамбулою Закону № 1058-ІV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Законом України № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 11 жовтня 2017 року, внесені зміни до Закону №1058-ІV.
Згідно п. 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV (в редакції від 11.10.2017) до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
За п. 2-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV особам, які на день набрання чинності Законом України №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Станом на 11 жовтня 2017 року  позивач не досяг необхідного віку та не мав вислуги років та стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, які передбачені пунктом «г» ч. 1 статті 55 Закону №1788-XII.
Станом на 25 січня 2021 року (день подачі заяви про призначення пенсії за вислугу років) позивач досяг віку 55 років 9 місяців, мав загальний стаж роботи 36 років 10 місяців 9 днів та спеціальний стаж роботи на посаді механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на вантажно-розвантажувальних роботах у порту - 17 років 3 місяці 9 дні.
Таким чином, станом на 25 січня 2021 року відсутні правові підстави для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «г» ч. 1 статті 55 Закону №1058-ІV, оскільки позивач не мав необхідного спеціального стажу (вислуги років).
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Отже,  спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Лозінської Оксани Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2021 року у справі  № 200/6109/21 за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 11 липня 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                  Е.Г. Казначеєв