КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
09 серпня 2022 року
 
м. Київ
 
справа №367/4143/21
 
провадження № 22-ц/824/7973/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)
суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф. 
за участю секретаря судового засідання - Шевчук А.В.
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 
відповідач  -  акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Наконечної Альони Вікторівни
 
на додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 лютого 2022 року у складі судді Мерзлого Л.В. 
 
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання кредитних договорів недійсними та стягнення коштів, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У червні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання кредитних договорів недійсними та стягнення коштів.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання кредитних договорів недійсними та стягнення коштів - задоволено частково.
Визнано кредитний договір № 20111230488203 від 12 листопада 2020 року на суму            21 999 грн, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», недійсним з моменту його укладення.
Визнано недійсним кредитний договір б/н від 12 листопада 2020 року на суму 25 000 грн, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк».
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 21 191,21 грн.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
11 лютого 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача сплаченого ним судового збору. 
Додатковим рішенням Ірпінського міського суду Київської області районного суду від 14 лютого 2022 року стягнуто з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 272 грн.
Не погоджуючись з указаним додатковим рішенням, 02 червня 2022 року представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк»  - Наконечна А.В. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про стягнення судових витрат відмовити; стягнути з позивача на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 452 грн.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного розподілу судових витрат і відповідно є підставою для скасування зазначеного рішення. 
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що розподіляючи судові витрати суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відповідачем по справі за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 2 270 грн, що підтверджується наявною квитанцією у матеріалах справи. Апеляційна скарга на ухвалу суду про забезпечення позову була задоволена судом, а тому такі витрати відносяться до судових витрат по справі, які також підлягають розподілу.
Посилається на те, що понесені позивачем судові витрати, які підлягають відшкодуванню відповідачем, складають 1 818 грн та судові витрати, понесені відповідачем, складають 2 270 грн (за апеляційне оскарження), а тому вважає, що суд першої інстанції, розподіляючи судові витрати, мав би стягнути з позивача на користь відповідача 452 грн судового збору (2 270 грн -1 818 грн = 452 грн).
Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.
Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підставі, наведених у скарзі.
Позивач у судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2 272 грн суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при подачі до суду позову було сплачено судовий збір в розмірі 1 818 грн та при подачі заяви про забезпечення позову - 454 грн, що підтверджується квитанціями про сплату судового збору.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається та судом установлено, що у червні 2022 року              ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в якому просив:
зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк» та всіма додатковими рахунками згідно угоди №SAMDN40000015818221 від 06 вересня 2007 року, до того стану, в якому він перебував перед виконанням операцій 12 листопада 2020 року, тобто станом на 18 год. 00 хв. 11 листопада 2020 року;
визнати кредитний договір № 20111230488203 від 12 листопада 2020 року на суму 21 999 грн, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» недійсним з моменту його укладення;
визнати недійсним кредитний договір б/н від 12 листопада 2020 року на суму 25 000 грн, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк»;
стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 21 191,21 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
16 липня 2021 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено.
Вжито заходи забезпечення  позову  шляхом  зупинення  дії  кредитного  договору №20111230488203 від 12 листопада 2020 року на суму 21 999 грн та кредитного договору №б/н,  укладеного 12 листопада 2020 року, про збільшення ліміту на суму 25 000 грн, в частині нарахувань комісії, відсотків за користування кредитного ліміту та пені за прострочку за  кредитом.
Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада  2021 року апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Сокуренко Наталії Вікторівни  задоволено.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2021 року скасовано.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання кредитних договорів недійсними та стягнення коштів - задоволено частково.
Визнано кредитний договір № 20111230488203 від 12 листопада 2020 року на суму            21 999 грн, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» недійсним з моменту його укладення.
Визнано недійсним кредитний договір б/н від 12 листопада 2020 року на суму 25 000 грн, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк».
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 21 191,21 грн.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
11 лютого 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору. 
Додатковим рішенням Ірпінського міського суду Київської області районного суду від 14 лютого 2022 року стягнуто з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 272 грн.
Суд першої інстанції встановив, що позивачем при подачі до суду позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 818 грн та при подачі заяви про забезпечення позову було сплачено 454 грн, що підверджується квитанціями про сплату судового збору.
Відповідно до положень статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Тобто, підставою для ухвалення додаткового рішення є випадки, коли ухваливши судове рішення у справі за наслідками розгляду справи по суті судом мали бути вирішені, але залишились не вирішеними питання, перелік яких зазначено у статті 270 ЦПК України.
Судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
Відповідно до частини першої та другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок здійснення судом розподілу судових витрат між сторонами.
Зокрема, нормами статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За змістом пункту 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року  № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи.
Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року питання про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову не вирішувалось, учасники справи із заявою про ухвалення додаткового рішення до апеляційного суду не звертались, у зв`язку з чим питання про стягнення судового збору, в тому числі понесеного у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку, підлягало вирішенню судом першої інстанції при ухваленні рішення по суті спору.
З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» було сплачено судовий збір у розмірі 2 270 грн (т. 2 а.с. 147).
Таким чином, зважаючи на те, що постановою Київського апеляційного суду від                17 листопада 2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено, ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2021 року про забезпечення позову скасовано, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 270 грн.
Судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає та покладається безпосередньо на позивача з огляду на відмову апеляційним судом у задоволенні такої заяви.
За подання позовної заяви ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1 818 грн, який підлягає стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача.
Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Виходячи з того, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог частково з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 818 грн, а за перегляд ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2021 року про забезпечення позову з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 270 грн, колегія суддів відповідно до норми частини 10 статті 141 ЦПК України уважає за необхідне зобов`язати  ОСОБА_1 сплатити на користь АТ КБ «Приватбанк» різницю суми судового збору у розмірі 452 грн (2 270 грн -1 818 грн = 452 грн).
Таким чином, суд першої інстанції на викладені обставини уваги не звернув, у зв`язку з чим неправильно вирішив питання судового збору.
Доводи апеляційної скарги щодо неправильного розподілу місцевим судом судового збору є обґрунтованими.
Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є, зокрема, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Отже, зважаючи на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а додаткове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення частково.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Наконечної Альони Вікторівни - задовольнити частково.
Додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 лютого 2022 року - скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 452 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.
 
Повне судове рішення складено «09» серпня 2022 року.

 
Головуючий                                                                                        В.А. Кравець

Судді                                                                                                     О.В. Желепа

                                                                                                               О.Ф. Мазурик