УХВАЛА
04 липня 2022 року 
м. Київ
справа № 620/6232/21
адміністративне провадження № К/990/15231/22
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., перевіривши касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 9 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №620/6232/21 за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" (далі - позивач, АТ «Чернігівобленерго») звернулось до суду з    позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - відповідач, НКРЕКП), в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП від 09 грудня 2020 року №2384 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії AT "Чернігівобленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання" в частині коригування доходу (витрат) в Структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання АТ "Чернігівобленерго", яка є додатком до постанови НКРЕКП від 09 грудня 2020 року № 2384, а саме коригування витрат відповідно до пункту 3 постанови НКРЕКП від 09   липня 2020 року   № 1308 в бік зменшення на загальну суму 63 153,45 тис грн (без урахування податку на додану вартість);
- зобов`язати НКРЕКП здійснити з розрахунку на найближчі 12 місяців коригування витрат в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії та перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на користь АТ "Чернігівобленерго" у бік збільшення, які забезпечать компенсацію від`ємного коригування витрат в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 63153,45 тис грн (без урахування податку на додану вартість), що було здійснено на підставі постанови НКРЕКП від 09 грудня 2020 року № 2384 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії AT "Чернігівобленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання".
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №620/6232/21, позов задоволено повністю: 
- визнано протиправною та скасовано постанову НКРЕКП від 09 грудня 2020 року №2384 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії AT "Чернігівобленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання" в частині коригування доходу (витрат) в Структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням стимулюючого регулювання АТ "Чернігівобленерго", яка є додатком до постанови НКРЕКП від 09 грудня 2020 року № 2384, а саме коригування витрат відповідно до пункту 3 постанови НКРЕКП від 09 липня 2020 року № 1308 в бік зменшення на загальну суму 63153,45 тис грн (без урахування податку на додану вартість);
- зобов`язано НКРЕКП здійснити з розрахунку на найближчі 12 місяців коригування витрат в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії та перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для AT "Чернігівобленерго" у бік збільшення, які забезпечать компенсацію від`ємного коригування витрат в структурі тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 63153,45 тис грн (без урахування податку на додану вартість), що було здійснено на підставі постанови НКРЕКП від 09 грудня 2020 року № 2384 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії AT "Чернігівобленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання".
Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2022 року касаційну скаргу НКРЕКП на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №620/6232/21 було повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України (у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку).
20 червня 2022 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №620/6232/21.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що на обґрунтування наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій, скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судами попередніх інстанцій не було враховано правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16 щодо застосування частини четвертої статті 78 КАС України.
Суд зазначає, що в разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Водночас в обгрунтування зазначеної підстави скаржник фактично вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, яке, на його думку, унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд зауважує, що вказане обґрунтування не свідчить про наявність правових підстав для оскарження судового рішення на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Зокрема, скаржником неконкретизовано висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду та не доведено подібності правовідносин.
У касаційній скарзі скаржник також посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вказуючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пунктів 4.1, 4.2 Порядку розроблення та подання на затвердження планів розвитку систем розподілу та інвестиційних програм операторів систем розподілу, затверджених постановою НКРЕКП від 04 вересня 2018 року №955.
Суд критично оцінює ці доводи скаржника та зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів під час застосування відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У касаційній скарзі скаржник не зазначає, який саме висновок має бути сформовано Верховним Судом у спірних правовідносинах щодо застосування пунктів 4.1, 4.2 Порядку розроблення та подання на затвердження планів розвитку систем розподілу та інвестиційних програм операторів систем розподілу, затверджених постановою НКРЕКП від 4 вересня 2018 року №955, а Судом самостійно не встановлено, що у судовій практиці, яка склалася у подібних правовідносинах, існують підстави, які б вказували на наявність проблеми, що може бути вирішена шляхом формулювання нової правової позиції.
При цьому, Суд ураховує, що у касаційній скарзі скаржник зазначає, що вказані норми взагалі не були застосовані судами попередніх інстанцій при вирішенні цього спору.
Отже, з наведеного випливає, що касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів підстави визначеної у пункті 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Судом установлено, що зміст касаційної скарги зводиться до викладу фактичних обставин справи із посиланням на нормативно-правові акти, однак без належного обґрунтування підпунктів частини четвертої статті 328 КАС України, що суперечить вимогам статті 330 КАС України та унеможливлює вирішення Судом питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачених статтею 328 КАС України підстав, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
За наведених обставин клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження вирішенню не підлягає.
Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг   на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі №620/6232/21 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя:                                                                                          О.Р. Радишевська