КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
                                                                                    Апеляційне провадження № 22-ц/824/6718/2022
                                                                                                                                    Справа 757/7375/21-ц
П О С Т А Н О В А

 
Іменем України
 
08 червня 2022 року                                                                                      м. Київ
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            головуючого судді                  Кашперської Т.Ц.,
            суддів                                        Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
            за участю секретаря                  Мороз Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного судусправу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Печерського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Новака Р.В. в м. Київ 12 квітня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -
в с т а н о в и в :
 
В лютому 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання права власності, просила визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
08 квітня 2021 року до суду також надійшла заява від імені ОСОБА_3 про забезпечення позову, а саме накладення арешту на нерухоме майно - квартиру за адресою АДРЕСА_1 , заборони ОСОБА_1 та будь-яким особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з продажем, даруванням чи відчуженням іншим шляхом квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до набрання рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності.
Заява мотивована тим, що на початку лютого 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності в зв`язку з тим, що у 2016 році ними спільно було придбано квартиру, яку зареєстували за відповідачем, тому що вона вважала шлюб не розірваним, а майно - спільно нажитим. Проте відповідач таємно розлучився з нею та позбавив її помешкання. Особливої уваги заслуговує, на думку заявника, той факт, що ціна позову складає більше 6 млн. грн., а мотивацією для необхідності вжиття заходів забезпечення позову є те, що відповідач позбавив її житла, грошових коштів, які вона вклала в їх спільне житло, повертати грошові кошти не бажає, а тому вона об`єктивно має обґрунтовані підстави побоюватись, що така позиція відповідача утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
            
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_1 , заборонено ОСОБА_1 та будь-яким особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з продажем, даруванням чи відчуженням іншим шляхом квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до набрання рішення у справі.
 
Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, наводив зміст ст. 151, 153 ЦПК України, зазначив, що в матеріалах справи міститься заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову від 17 березня 2021 року, яка взагалі не має підпису позивача. Таким чином, оскаржувана ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, оскільки суд першої інстанції, отримавши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову без підпису заявника, мав би повернути відповідну заяву заявнику, в той же час суд першої інстанції розглянув відповідну заяву та ухвалив процесуальне рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Крім того, суд першої інстанції в мотивувальній частині ухвали не наводить й обґрунтування співмірності та пропорційності застосованих заходів забезпечення.
Зазначав також, що в оскаржуваній ухвалі суду питання зустрічного забезпечення судом взагалі не вирішувалось.
 
Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.  
 
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені, від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась за зазначеною нею адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , судова повістка повернута до суду із відміткою про неможливість її вручення через відсутність адресату.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
 
Із матеріалів справи вбачається, що 09 лютого 2021 року до суду подано позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності, провадження за яким відкрито ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2021 року.
08 квітня 2021 року до відкриття провадження в справі за даним позовом до суду надійшла заява від імені ОСОБА_3 про забезпечення позову в справі № 757/7375/21-ц, яка була розглянута судом ухвалою від 12 квітня 2021 року.
 
Наведене підтверджується матеріалами справи.
 
Відповідно до ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стаді розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
 
Відповідно до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання  чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 53 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Відповідно до ч. 8 ст. 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).
Зазначеним вимогам у ст. 151, 183 ЦПК України заява, подана від імені ОСОБА_3 , не відповідає,оскільки не містить підпису заявника.
 
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Як роз`яснено Конституційним Судом України в рішенні від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, засада (принцип) рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою статті 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.
 
Таким чином, з урахуванням наведених вимог закону та обставин справи, дотримуючись принципів змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, суд першої інстанції повинен був діяти відповідно до вимог ч. 10 ст. 153 ЦПК України та повернути заяву про забезпечення заявнику, однак замість цього безпідставно розглянув по суті заяву, яка не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України.
 
Апеляційний суд приймає до уваги, що структура диспозиції ч. 10 ст. 153 ЦПК України не передбачає альтернативи у процесуальних діях суду та можливості діяти в даному випадку на власний розсуд.
 
Враховуючи вищевикладене, ухвала Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року не ґрунтується на вимогах ст. 153 ЦПК України, а відтак не може вважатися законною і обґрунтованою.
 
Разом із тим, є неспроможними та відхиляються апеляційним судом вимоги апеляційної скарги щодо прийняття нової постанови апеляційного суду про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відсутність підпису на заяві виключає процесуальну можливість суду взагалі розглядати таку заяву та приймати рішення по суті цієї заяви.
 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не надає оцінки доводам апеляційної скарги, що мотивувальна частина ухвали суду першої інстанції не містить обґрунтування співмірності та пропорційності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а також не вирішене питання зустрічного забезпечення.
 
За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду відповідно до ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, із прийняттям нової постанови про залишення без розгляду заяви про забезпечення позову.
            
На підставі ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат, та оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, суд стягує з позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 454 грн.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року скасувати і прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_3   про забезпечення позову залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 454 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцятиднів.

Головуючий:                                                                                                  Кашперська Т.Ц.
 
Судді:                                                                                                              Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                                                    Яворський М.А.