ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року 
м. Київ

справа № 2а-8310/10/1370
адміністративне провадження № К/9901/46809/18 

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В.,           
суддів -Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф., 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна» до Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2017 (суддя - Хома О.П.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 (головуючий суддя - Ніколін В.В., Старунський Д.М.,             Рибачук А.І.) у справі №2а-8310/10/1370 (876/11894/17).

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна» (далі - ТОВ «Дунапак-Україна») звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - Стрийська ОДПІ) від 08.09.2010  № 0000402320/3/13564.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Так, ухвалою Вищого адміністративного суду від 15.03.2017 рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками повторного перегляду, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2017, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018, позов задоволено. 

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Стрийська ОДПІ оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2017, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

В обґрунтування своїх доводів Стрийська ОДПІ посилається на неправильне застосування судами положень пункту 5.2, підпунктів 5.3.2, 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8, підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11  Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та зазначає, що судами попередніх інстанцій не з`ясовано всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Дунапак-Україна» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Крім того, Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області заявлено клопотання про заміну відповідача правонаступником, яке згідно із статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає задоволенню.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, контролюючим органом проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Дунапак-Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2008 по 30.09.2009, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2008 по 30.09.2009.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 15.03.2010 №317/23-209/30028622, в якому відображено висновки про порушення позивачем вимог пункту 5.1, підпунктів 5.2.1, 5.2.6 пункту 5.2, підпунктів 5.3.2, 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 8.7.1 пункту 8.7 статті 8, підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11  Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

На підставі названого акту перевірки, та за результатами адміністративного оскарження Стрийською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.09.2010 №0000172320/0/4237, згідно з яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 687446,00грн., у тому числі 458297,00грн. - основний платіж, 229149,00грн. - штрафна (фінансова) санкція.

Фактичною підставою для прийняття спірного рішення став висновок податкового органу про: зайве віднесення до складу валових витрат у ІV кварталі 2008 року суми 16160,00грн. втрат від переоцінки валюти, що відбулася 30.04.2008; зайве віднесення у ІV кварталі 2008 року комісійних банку в сумі 21217,58грн. за купівлю валюти що відбулась 16.04.2008; зайве віднесення до валових витрат у ІV кварталі 2008 року витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 6599,00грн.; завищення амортизаційних відрахувань в сумі 185207,00грн. через невірне застосування норм амортизації 2%; не підтвердження первинними документами факту понесення витрат в сумі 49982,00грн. у ІІІ кварталі 2008 року (ПДВ при купівлі легкових автомобілів); безпідставне завищення валових витрат в сумі 320436,00грн. у ІІІ кварталі 2008 року, в сумі 345850,89грн. і 577510,47грн. у ІV кварталі 2008 року за консультаційні послуги менеджменту; не підтвердження при перевірці первинними документами суми 310222,00грн. віднесеної до витрат на поліпшення основних фондів.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

За змістом підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 зазначеного Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що понесення позивачем витрат у зв`язку з переоцінкою валюти, сплата комісії банку, понесення витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та витрати при придбанні легкових автомобілів підтверджується належними доказами, зокрема, звітами по проводкам, виписками банку, видатковими накладними, актами прийому передачі, податковими накладними, а тому висновки податкового органу про відсутність документального підтвердження витрат є необґрунтованими.

Щодо висновку податкового органу про завищення амортизаційних відрахувань в сумі                     185207,00 грн. через невірне застосування норм амортизації 2%, судами встановлено, що ТОВ «Дунапак-Україна» на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05.09.2006 придбано нежитлову будівлю цеху №3 за адресою: м. Ходорів, вул. Стрілецька, 11. Вартість придбаної будівлі становить 2 000 000, 00 грн, в тому числі ПДВ 333 333, 33 грн. Витрати на придбання вищевказаної будівлі понесені ТОВ «Дунапак-Україна» у вересні 2006 року. Будівля, що відчужувалася належала Продавцю на праві власності та була отримана ним на підставі нотаріально посвідченого договору від 16.08.2006 та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.08.2006 № 15624082.

ТОВ «Дунапак-Україна» на підставі рішення Ходорівської міської ради від 19.07.2007 №210, відповідно до дозволу на виконання робіт, виданого інспекцією ДАБК Жидачівської РДА від 08.08.2007 №18 та у відповідності до затвердженої проектної документації, здійснено реконструкцію цеху «Виробництво гофрокартонної тари потужністю 20 млн.м2 в рік (з перспективою розширення виробництва до 120 млн.м2/рік». Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 29.11.2007, затвердженого Розпорядженням голови Жидачівської РДА від 30.11.2007 № 1075, об`єкт прийнятий в експлуатацію. Вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію становила 19 146 014, 40 грн., в т.ч. витрати на будівельно-монтажні роботи 11 956 114, 50 грн, витрати на машини, обладнання та інвентар 7 189 899, 90 грн.

Амортизація витрат, понесених платником податку у зв`язку з придбанням, спорудженням та поліпшенням зазначеного основного фонду групи 1 здійснювалася позивачем за нормою амортизації 2%. За висновками податкового органу, позивачем неправомірно завищено норму амортизації у розмірі 2%, оскільки будівля зведена та введена в експлуатацію у 1980 році.  Норми амортизації встановлюються у відсотках до балансової вартості кожної з груп основних фондів на початок звітного (податкового) періоду в розмірі передбаченому підпунктом 8.6.1 пункту 8.6 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» від 27.11.2003 № 1344 і Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 01.07.2004 №1957 (далі Закон - №1957) установлено порядок нарахування податкової амортизації витрат на придбання та виготовлення основних фондів залежно від року, в якому такі витрати понесено.

Зокрема, пунктом 1 Перехідних положень Закону №1957, визначено, що норми амортизаційних відрахувань, зазначені у статті 8 Закону № 334/94 для основних фондів груп 1, 2 і 3, застосовуються щодо витрат, понесених (нарахованих) платником податку після 01.01.2004 у зв`язку з придбанням або спорудженням нових основних фондів груп 1, 2 і 3, а також витрат на поліпшення таких нових основних фондів.

Пунктом 1 розділу II Перехідні положення Закону №1957 для цілей податкового обліку платників податку зобов`язано вести окремий облік витрат, пов`язаних із придбанням, спорудженням або поліпшенням основних фондів, що здійснюються після 1 січня 2004 року. При цьому зазначений Закон не передбачає подальшого поділу чи розмежування таких витрат залежно від того, чи були такі основні фонди новими.

Як наслідок, платник податку на прибуток після 01.01.2004 для нарахування амортизації веде окремий податковий облік основних фондів, витрати на придбання яких здійснено до 01.01.2004 та після 01.01.2004, іншого поділу з метою нарахування амортизації після 01.01.2004 законодавство чинне на момент виникнення спірних правовідносин не передбачало.

Амортизація витрат, понесених (нарахованих) платником податку у зв`язку з придбанням, спорудженням та поліпшенням основних фондів груп 1, 2 і 3 після 01.01.2004, здійснюється за нормами амортизації згідно з підпунктом 8.6.1 пункту 8.6 статті 8 Закону № 334/94, а саме: група 1 - 2%; група 2 - 10%; група 3 - 6% .

З огляду на викладене, позивачем правомірно застосовано норму амортизації 2% до витрат на придбання та поліпшення основних фондів, що здійснені ним після 01.01.2004.

Щодо висновків податкового органу про безпідставне віднесення позивачем до валових витрат витрат за консультаційні послуги менеджменту та витрат на поліпшення основних фондів, судами встановлено, що ТОВ «Дунапак-Україна» та ЗАТ «Дунапак папір і пакувальні матеріали» (Угорщина) укладено контракт від 27.01.2006 про забезпечення підтримки і надання консультаційних послуг керівництву у рамках групи компанії.

Предметом вказаного контракту є надання послуг у сфері реалізації продукції, а саме: облік основного торгівельного балансу у міжнародному масштабі, сприяння (підтримка) діяльності керівництва, що відповідає за реалізацію продукції (збут), участь у вдосконаленні рівня ефективності виробництва, організації праці на заводах - виробниках, забезпечення умов для виготовлення якісної продукції, допомога у підвищення надійності експлуатації машинного обладнання, організація підготовки та навчання керівників вищої ланки компаній на міжнародному рівні, допомога у поліпшенні якості кваліфікованої робочої сили, моніторинг ліквідності компаній у складі групи, сприяння підтриманню фінансової стабільності, організація і координація аудиту, консолідації, оподаткування та страхування на рівні групи.

Факт надання послуг згідно Контракту від 27.01.2006 підтверджується актами прийняття-передачі наданих послуг від 05.09.2008, від 27.10.2008 та від 31.12.2008, які містять всі обов`язкові реквізити, які вимагає стаття 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» для визнання таких актів первинним документом, рахунками на оплату послуг .

Між ТОВ «Дунапак-Україна» та ВАТ «Херсон-Авто» укладено договір оренди складських приміщень площею 2447 кв.м. розташованих за адресою: Херсонська область, м. Цурюпинськ,                                        вул. Гвардійська, 126, які прийнято  позивачем у користування, про що складено акт приймання-передачі.

На підставі укладених ТОВ «Дунапак-Україна» договорів з БМУ «Промжитлобуд-5» №12-12-07 від 12.12.2007 та з ПП ОСОБА_1 від 10.12.2007, підрядниками виконано ряд будівельно-монтажних робіт по ремонту вказаного орендованого приміщення та роботи по монтажу і ремонту електрообладнання в орендованому приміщенні. Звіт по проводкам міститься у матеріалах справи.

ТОВ «Дунапак-Україна» на підставі  договору №1 від 11.01.2008  взято в оренду у ПП ОСОБА_2 автонавантажувач.

Окрім цього, позивачу надано послуги автовишки (виконавець ДП «Сіті Електро»).
Виконання зазначених послуг підтверджується належним чином оформленими актами виконаних робіт. Також матеріалах справи наявний розрахунок суми витрат на поліпшення основних засобів за 2008 рік на підставі паперових носіїв документів та звіту по проводках за 2008 рік.

Посилання відповідача, що за послуги договором від 27.01.2006 надавались по будівництву позивачем заводу у м. Цурюпинськ не підтверджено матеріалами справи, оскільки, як встановлено судами, позивач, окрім будівництва заводу, здійснює виробничу діяльність в орендованих приміщеннях адресою: Херсонська область, м. Цурюпинськ, вул. Гвардійська, 126. Тому висновки акта перевірки щодо зайвого віднесення позивачем до складу валових витрат вартості зазначених вище отриманих послуг не ґрунтуються на нормах закону та не містять посилань на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що б підтверджували наявність факту порушення податкового законодавства з боку позивача.

Щодо твердження податкового органу, що первинні бухгалтерські документи, стосуються попереднього періоду, який вже був перевірений, судами враховано, що віднесення позивачем до валових витрат вищевказаних сум здійснено в межах 1095 календарних дні та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

При цьому, при здійсненні перевірки ТОВ «Дунапак-Україна» контролюючим органом не ставилися під сумнів спроможність контрагентів позивача виконати умови договорів, наявність у них виробничого, технологічного й кадрового потенціалу для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності, чи була реальна можливість поставити обсяг робіт та послуг в обумовлені сторонами строки, а також щодо оформлення виконаних робіт та послуг, і це не відображено у акті перевірки від 15.03.2010  №317/23-209/30028622.  

Враховуючи викладене, висновки податкового органу за результатами проведеної перевірки про порушення вимог податкового законодавства спростовуються встановленими під час розгляду даної справи обставинами, у зв`язку з чим колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком попередніх судових інстанцій про задоволення позовних вимог та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Клопотання Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про заміну відповідача правонаступником задовольнити.

Замінити Стрийську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на її правонаступника Головне управління Державної податкової служби у Львівській області (код ЄДРПОУ ВП 43968090).

Касаційну скаргу Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 у справі №2а-8310/10/1370 (876/11894/17) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.В. Хохуляк Р.Ф. Ханова   Л.І. Бившева