ПОСТАНОВА 
Іменем України

17 серпня 2022 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/9029/21
провадження № 22-ц/4809/693/22 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І., 
за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство «Укрпошта»,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта», від імені якого діє філія Кіровоградська дирекція АТ «Укрпошта» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 березня 2022 року, у складі судді Шевченко І.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання незаконним та скасування наказу (розпорядження) про відсторонення від роботи та стягнення коштів.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що з 24.10.2017 перебуває у трудових відносинах з АТ «Укрпошта» в особі Кіровоградської дирекції. З 27.01.2021 працює на посаді економіста І категорії.
Вказувала, що у грудні 2021 року її повідомили про обов`язковість пред`явлення документу, який підтверджує наявність у неї профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, або пред`явити довідку про протипоказання до щеплення за формою № 028-1/о, COVID - сертифікату про одужання, та подати до кадрової служби філії копії цих документів, завірених власноруч.
У повідомлені про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 від 16.12.2021 було вказано, що в разі незабезпечення пред`явлення нею вказаних вище документів, або у разі надання документу про відмову від вакцинації (форма № 063-2/о), це вважатиметься відмовою (ухиленням) від вакцинації, і її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП України та ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Також повідомлення містило попередження про те, що період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не увійде до страхового стажу для призначення пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, адже за цей період роботодавець не сплачує за неї страховий внесок. Період відсторонення без збереження заробітної плати не входить й до стажу, що дає право на щорічну відпустку.
Зазначала, що 18.12.2021 нею на ім`я в.о. директора філії Кіровоградської дирекції АТ «Укрпошта» Капустіної Т.О. було направлено заяву-заперечення, у якій вона просила надати роз`яснення щодо законності отримання інформації, що містить таємницю (медичну інформацію). При цьому вона не відмовлялася від вакцинації.
Не надавши відповідь на її звернення, 20.12.2021 в.о. директора філії Капустіна Т.О. прийняла наказ (розпорядження) № 5676/к про увільнення (відсторонення) її від роботи без збереження заробітної плати, як таку, що ухиляється від проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19.
Вважає, що наказ (розпорядження) № 5676/к від 20.12.2021 року «Про відсторонення від роботи» є незаконним не тільки тому, що прямо не відповідає вимогам чинного законодавства, але й колективному договору, посадовій інструкції чи будь-якому іншому документі, підписаному між сторонами, у яких не передбачено її зобов`язання про здійснення такого щеплення. Крім того, у зв`язку з виданням відповідачем оспорюваного наказу, її позбавлено права на працю, права на відпустки. Відповідачем в односторонньому порядку знято з себе обов`язок на відрахування обов`язкових податків та зборів, що надають право пенсійного забезпечення, тому такий наказ вважає незаконним та таким, що має бути скасований з відновленням її порушених прав.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) виконуючої обов`язки директора філії Кіровоградської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» Тетяни Капустіної № 5676/к від 20.12.2021 «Про відсторонення від роботи» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.12.2021 по день прийняття рішення по суті з розрахунку 423,81 грн. середньоденної заробітної плати та понесені нею судові витрати.
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 березня 2022 року позов задоволено. 
Визнано незаконним та скасовано наказ № 5676/к від 20 грудня 2021 року виконуючої обов`язки директора філії Кіровоградської дирекції акіонерного товариства «Укрпошта» Тетяни Капустіної.
Стягнуто із Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 22 885,74 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
Стягнуто із Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
Не погоджуючись із рішенням суду, АТ «Укрпошта» від імені якої виступає Кіровоградська дирекція АТ «Укрпошта», подало апеляційну скаргу, в якій, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Зокрема відповідач в апеляційній скарзі зазначав, що при відстороненні ОСОБА_1 від роботи відповідачем було дотримано усіх вимог законодавства, Наказ (розпорядження) № 5676/к від 20.12.2021 року містить підстави та строки відсторонення, позивача ознайомлено з даним Наказом, про що свідчить її підпис.
Представник відповідача зауважила, що відсторонення позивача від роботи ґрунтується на вимогах закону, здійснено в спосіб, передбачений законом та існування правових та фактичних підстав.
Зазначає, що в даному випадку, відсутнє порушення права позивачки на працю, визначене ст.43 Конституції України, оскільки за нею зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, обмеження позивача було правомірним та відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини.
Вказує, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що позивач має протипоказання до вакцинації проти COVID-19.
Просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовної заяви, а судові витрати по розгляду апеляційної скарги покласти на позивача.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Суліменко Т.А. просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає апеляційну скаргу такою, що не містить спростувань висновків викладений в оскаржуваному рішенні. 
Окремо зазначала, що лист ВС № 3223/0/208-21 від 24.12.2021, на який посилається відповідач у своїй апеляційній скарзі не може бути підставою для скасування законного судового рішення, оскільки: 1) не ґрунтується на нормах як національного так і міжнародного законодавства; 2) є неактуальним, оскільки війна в Україні фактично спростовує висновки «про суспільний інтерес» «епідеміологічного стану» на гостру респіраторну хворобу COVID-19.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.10.2017 згідно запису № 11 в трудовій книжці позивач прийнята на роботу в ПАТ Кіровоградська дирекція «Укрпошта» на посаду економіста відділу економіки та фінансів. З 27.01.2021 року працює посаді економіста І категорії, що підтверджується записом у трудовій книжці № 14.
16.12.2021 відповідач вручив позивачу «Повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти респіраторної хвороби COVID-19», за підписом виконуючої обов`язки директора філії Кіровоградської дирекції акціонерного товариства «Укрпошта» Т. Капустіної, в якому зазначено, що в разі незабезпечення пред`явлення Позивачем вказаних вище документів, або у разі надання документу про відмову від вакцинації (форма № 063-2/о), це вважатиметься відмовою (ухиленням) від вакцинації, і Позивача буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП України та ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Також повідомлення містить попередження про те, що період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не увійде до страхового стажу для призначення пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, адже за цей період роботодавець не сплачує за Позивача страховий внесок. Період відсторонення без збереження заробітної плати не входить й до стажу, що дає право на щорічну відпустку (ст. 9 Закону України «Пор відпустки» від 15.11.1996 року № 504/96-ВР).
18.12.2021 року позивач на ім`я в.о. директора філії Кіровоградської дирекції АТ «Укрпошта» Капустіної Т.О. направила заяву-заперечення у якій просила надати роз`яснення щодо законності отримання інформації, що містить таємницю (медичну інформацію). При цьому не відмовлялася від вакцинації.
20.12.2021 року в.о. директора філії Капустіної Т.О. видала наказ (розпорядження) № 5676/к про увільнення (відсторонення) ОСОБА_1 від роботи без збереження заробітної плати, як таку, що ухиляється від проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19.
Наказом в.о. директора філії Капустіної Т.О. № 717/к від 10.03.2022 року зупинено дію наказу № 5676/к від 20.12.2021 року про відсторонення від роботи ОСОБА_1 та допущенно її до роботи з 11.03.2022 року.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її адвокат Суліменко Т.А. просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Представник Акціонерного товариства «Укрпошта» в судове засідання не з`явився з причин, які колегія суддів визнає неповажними. 
Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Згідно з частиною 1 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Частиною 1 статті 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09 липня 1998 року № 12-рп/09 дійшов висновку про те, що термін «законодавство», що вживається у частині третій статті 21 Кодексу законів про працю України, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.
Законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я (стаття 1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»).
Відповідно до статті 5 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» державні, громадські або інші органи, підприємства, установи, організації, посадові особи та громадяни зобов`язані забезпечити пріоритетність охорони здоров`я у власній діяльності, не завдавати шкоди здоров`ю населення і окремих осіб, у межах своєї компетенції надавати допомогу хворим, особам з інвалідністю та потерпілим від нещасних випадків, сприяти працівникам органів і закладів охорони здоров`я в їх діяльності, а також виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.
Згідно із пунктами б, г статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані: у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.
Профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (частини 1, 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»).
Відповідно до пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України (далі – МОЗ), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року, МОЗ у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, видає накази, організовує та контролює їх виконання.
Накази МОЗ, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Нормативно-правові акти МОЗ підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.
Накази МОЗ, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами.
При цьому судом встановлено, що наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі – Перелік № 2153).
Цей перелік доповнено наказом МОЗ № 2393 від 01 листопада 2021 року.
Відповідно до Переліку № 2153 з доповненнями обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники:
1. Центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;
2. Місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;
3. Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності;
4. Підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади;
5. Установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів;
6. Підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.
7. Органів місцевого самоврядування;
8. Закладів охорони здоров`я та комунальної форми власності;
9. Комунальних підприємств, установ та організацій.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року № 83 до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки України у розділі Сфера телекомунікацій та зв`язку входить АТ «Укрпошта» 21560045.
В примітці до Переліку № 2153 зазначено, що обов`язкове профілактичне щеплення проводиться в разі відсутності у працівника абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 (з подальшими змінами і доповненнями станом на дату прийняття оспорюваного наказу 15 листопада 2021 року) встановлено, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України діє карантин, продовживши дію карантину.
Пунктом 41-6 указаної постанови визначено керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити:
1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року № 2153 (далі - перелік);
2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;
3) взяття до відома, що:
- на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.
Відсторонення працівника від роботи – один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.
Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.
Судом встановлено, що на працівників Акціонерного товариства «Укрпошта» поширюється дія Переліку № 2153 та Переліку № 83.
Будь-яких доказів на підтвердження того, що у позивача є протипоказання до проведення вказаного профілактичного щеплення остання суду не надала.
Отже, позивач, яка працює на підприємстві, включеному до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83, підлягає обов`язковій вакцинації.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 листом від 16.12.2021 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19» було повідомлено про обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19, з проханням надати до 19 листопада 2021 року документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення, або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень. Цим же листом було попереджено про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати за відсутності вищезазначених документів. Зі змістом вказаного повідомлення ОСОБА_1 ознайомилась 16.12.2021 (а.с.29).
20 грудня 2021 року був виданий наказ № 5676/к, про відсторонення від роботи ОСОБА_1 з 21 грудня 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати.
Отже, позивач мала достатньо часу для надання відомостей про отримання профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання до проведення такого щеплення.
Колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що її відсторонення від роботи суперечить Конституції України та порушує її право на працю з огляду на таке.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) дотримується послідовної практики, за якою будь-які втручання та обмеження прав особи мають бути виправданими, здійснюватися виключно відповідно до закону і мати на меті законні цілі, виправдані у демократичному суспільстві.
Верховний Суд у своїй постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 682/1692/17 дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я заінтересованих осіб є виправданою. Принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами особи, однак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави, та є виправданим.
З огляду на викладені правові позиції наявні підстави вважати, що втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законодавстві, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети та цілком необхідним у демократичному суспільстві.
Таким чином, держава, встановивши правило про те, що працівники, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відстороняються від роботи, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я не тільки всіх працівників товариства, а й захищає таким чином самого працівника, який не отримав щеплення.
Щодо посилання позивача на порушення її конституційного права на працю слід зазначити, що відсторонення від роботи не є дисциплінарним стягненням, за позивачем зберігається її робоче місце, а таке обмеження є тимчасовим.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач з метою забезпечення безпеки працівників, з урахуванням вимог ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ст. 46 КЗпП України правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення від роботи позивача, як наслідок, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Зазначене суд першої інстанції до уваги не взяв та внаслідок неповного з`ясування обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Укрпошта» є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 березня 2022 року - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Щодо розподілу судових витрат
       Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За подання апеляційної скарги відповідачем було сплачено 2724,00 грн судового збору (а.с.119-120).
Оскільки, ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом була звільнена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору за позовну вимогу про виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 362 грн підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а інша частина судового збору в розмірі 1 362 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь відповідача. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» задовольнити.
Рішення Ленінського районного суду Кіровоградської області від 31 березня 2022 року скасувати. 
Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання незаконним і скасування наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» 1 362 (одну тисячу триста шістдесят дві) грн судового збору.
Сплачений Акціонерним товариством «Укрпошта» судовий збір в розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 22 серпня 2022 року.

Головуючий суддя                                                         А.М. Головань

Судді                                                                                 О.Л. Карпенко

                                                                               С.І. Мурашко