ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/7175/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Рідзель О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 червня 2022 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Бєлової Л.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року (м. Черкаси, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:
-          визнати протиправною викладену в листі від 15.03.2021 №1414-1482/С-05/8-2300/21 відмову та бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоди зайняття ним підприємницькою діяльністю з 01.01.1997 до 31.12.1997, з 01.04.1998 до 01.02.2000, з 01.01.2004 до 31.12.2010, з 01.01.2015 до 30.09.2015, з 01.04.2018 до 01.06.2020; 
-          зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди зайняття ним підприємницькою діяльністю з 01.01.1997 до 31.12.1997, з 01.04.1998 до 01.02.2000, з 01.01.2004 до 31.12.2010, з 01.01.2015 до 30.09.2015, з 01.04.2018 до 01.06.2020.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що всупереч вимог законодавства відповідач не зарахував до страхового стажу позивача для обчислення пенсії вищевказані періоди здійснення підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування, за які сплачено відповідні внески.
Відповідач позов не визнав, подав відзив в якому зазначив, що у період 2004-2010 роки позивачем не подавались. Тому у системі персоніфікованого обліку відсутня інформація про страховий стаж позивача.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.1997 до 31.10.1997. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу позивача період здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.1997 до 31.10.1997. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що за усі спірні періоди позивачем було сплачено страхові внески до бюджетного фонду.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду - зміні.
За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до пенсійної справи позивача він з 22.05.2020 отримує пенсію за віком.
Згідно з даними ЄДРПОУ позивач з 23.12.1996 до 22.01.2018 та з 19.03.2018 зареєстрований фізичною особою-підприємцем.
На звернення позивача щодо зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності, відповідач листом від 15.03.2021 №1414-1482/С-05/8-2300/21 повідомив, що до страхового стажу позивача зараховано періоди з 01.01.1998 до 31.03.1998, з 01.02.2000 до 31.12.2003, з 01.02.2011 до 31.12.2014 та з 01.10.2015 до 31.12.2017.
Не погоджуючись із частковим зарахуванням періодів здійснення підприємницької діяльності, позивач звернувся в суд з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутня інформація про сплату позивачем страхових внесків за відповідні періоди, що є умовою для зарахування такого періоду до страхового стажу.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).
Згідно із пунктом 2.7 Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №21-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абз.3 підп.2 п.2.1 Розділу 2 Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
З огляду на вищевикладене, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.
З матеріалів справи встановлено, що позивач з 23.12.1996 до 22.01.2018 та з 19.03.2018 зареєстрований фізичною особою-підприємцем.
Патентом від 15.12.1996 серії НОМЕР_2 підтверджено сплату позивачем прибуткового податку за період січень 1997 року грудень 1997 року (а.с.17).
Патентом від 08.01.1998 серії НОМЕР_3 підтверджено сплату позивачем прибуткового податку за період січень 1998 року березень 1998 року (а.с. 16). Крім того, сплату позивачем прибуткового податку за період з квітня 1998 року по грудень 1998 року підтверджено копіями квитанцій (а.с. 16 на звороті).
При цьому, контролюючим органом не було надано доказів щодо спростування даної обставини.
Відповідно до свідоцтва від 26.01.2000 серії НОМЕР_1 позивачем сплачено єдиний податок з 01.02.2000 до 30.06.2000.
Відповідно до свідоцтва від 16.06.2000 НОМЕР_4 позивачем сплачено єдиний податок за 3, 4 квартали 2000 року.
Свідоцтвами від 03.01.2001 НОМЕР_5, від 27.02.2002 НОМЕР_6, від 13.01.2003 серії НОМЕР_7 підтверджено сплату єдиного податку за 2001-2003 роки.
При цьому, період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.1998 до 31.03.1998 відповідачем йому зараховано до страхового стажу.
Водночас, підтверджений патентом від 15.12.1996 серії НОМЕР_2 період січень 1997 року грудень 1997 року протиправно не зарахований, тому колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Колегія суддів доходить аналогічного висновку щодо період з січня 1998 року по грудень 1998 року, який підтверджується патентом від 08.01.1998 серії НОМЕР_3 та відповідними квитанціями.
Разом із тим, період з січня 1999 по січень 2000 року не підтверджений жодним доказом, тому підстав для його врахування не має.
Щодо зарахування періоду з 01.01.2004 до 31.12.2010, з 01.01.2015 до 30.09.2015, з 01.04.2018 до 01.06.2020, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до абз.3 підп.2 п.2.1 Розділу 2 Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування з 01 січня 2004 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Так, частинами 1, 2 статті 21 Закону №1058-IV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.
У п.1 ч.2 ст.22 Закону №1058-IV визначено, що відомості, які містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.
Згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) за період з 01.01.2004 до 01.01.2011, з 01.01.2015 до 30.09.2015, з 01.04.2018 до 01.06.2020 відсутня інформація про сплату позивачем страхових внесків, що є умовою для зарахування такого періоду до страхового стажу.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування позивачу до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2004 до 01.01.2011, з 01.01.2015 до 30.09.2015, з 01.04.2018 до 01.06.2020.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, що за всі спірні періоди позивачем було сплачено страхові внески до бюджетного фонду, оскільки надані документи та твердження про відсутність заборгованості не підтверджують сплату таких платежів, жодного доказу, який би вказав на сплату таких внесків позивачем надано не було, як і не зазначено про неможливість подання таких доказів, чи відмови з боку суб`єкта владних повноважень у їх наданні. При цьому, відсутність заборгованості зі сплати страхових внесків не прирівнюється до її сплати.
Колегія суддів дійшла до висновку, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1997 до 31.12.1997 та з 01.04.1998 по 31.12.1998.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року - змінити, виклавши абзаци другий та третій резолютивної частини в наступній редакції:
«Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.1997 до 31.12.1997 та з 01.04.1998 по 31.12.1998. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.1997 до 31.12.1997 та з 01.04.1998 по 31.12.1998».
В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 30.06.2022.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Л.В. Бєлова