Номер провадження: 22-ц/813/1090/22 
Номер справи місцевого суду: 523/3082/14
Головуючий у першій інстанції Сувертак І .В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.02.2022                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів:  Цюри Т.В., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альтарес Фінанс», відповідачі - Закрите акціонерне товариство «Сканінтертранс», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі правонаступника Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Альтарес Фінанс», Закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 березня 2015 року у складі судді Сувертак І.В.,
в с т а н о в и в:
       У серпні 2008 року Заступник прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі відділення «Одеське РУ» АТ «Родовід Банк» звернувся з позовом до Закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс»,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  та з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором, станом на 01.10.2014, посилаючись на те, що останні не виконали належним чином свої зобов`язання за кредитним договором №40.3/05-КЛТ.07 від 21 грудня 2007 року та договорами поруки №40.3/05.1-П-07 та №40.3/05.2-П-07 від цієї ж дати. Позовна заява мотивована тим, що за умовами кредитного договору від 21 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та ЗАТ «Сканінтертранс», останнє для ведення господарської діяльності в межах ліміту кредитної лінії 120 тис. евро отримало кредитні кошти на загальну суму 84 600 евро на строк до 20 грудня 2011 року. У подальшому, до вказаного договору було укладено ряд додаткових угод.
       Виконання умов кредитного договору забезпечено договорами поруки від 21 грудня 2007 року, укладеними між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , з кожним окремо.
       Крім того, виконання умов кредитного договору також забезпечено договорами застави транспортного засобу, укладеними між ЗАТ «Сканінтертранс» та ПАТ «Родовід Банк» 21 грудня 2007 року та 27 листопада 2008 року, за умовами яких ЗАТ «Сканінтертранс» передало в заставу сідловин тягач марки «Renault Magnum», державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп марки «Kogel» SN 24Р, державний номерний знак НОМЕР_2 , та вантажний сідловий тягач марки «Renault Magnum», державний номерний знак НОМЕР_3 .
       Ураховуючи те, що ЗАТ «Сканінтертранс» допустило утворення заборгованості, яка в добровільному порядку сплачена не була, прокурор просив задовольнити позов.
10.09.2014 ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі відділення «Одеське РУ «АТ «РОДОВІД БАНК», треті особи - Закрите акціонерне товариство «Сканінтертранс», ОСОБА_1 , та з урахуванням уточнень просила визнати таким, що припинив дію договір поруки №40.3/05.1-П-07 від 21 грудня 2007 року, укладений між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_2 , з моменту підвищення в односторонньому порядку процентної ставки до 17,52%.
       Справа неодноразово переглядалася різними судовими інстанціями.
Останнім рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 березня 2015 року позов  заступника прокурора Суворовського району м. Одеси  в інтересах держави  в особі Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»  до  Закритого  акціонерного товариства «Сканінтертранс», ОСОБА_1 , ОСОБА_2   про стягнення заборгованості    за кредитним договором задоволено частково; стягнено  в  солідарному порядку з  Закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс» та  ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства  «Родовід Банк» заборгованість станом на 01.10.2014 за кредитним договором № 40.3/05-КЛТ.07 від 21.12.2007 в сумі 2 592 008,00 гривень, з яких: сума  простроченої заборгованості за кредитом - 66 691,83  євро; сума простроченої заборгованості по процентам по кредиту - 32 852,20 євро, а всього сума заборгованості по кредиту та процентам - 99 544,11 євро (еквівалент - 1 315 461,48 грн); сума  простроченої заборгованості за  платою за обслуговування кредиту - 13 707,13 грн.,  сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам 44 723 євро в еквіваленті 728 984,9 грн.; сума трьох процентів  річних від суми  простроченого кредиту  8426,79 євро - 138 593,40 грн.; сума трьох процентів  річних від суми  прострочено кредиту  4 06,07 євро - 66 906,64 грн, а всього сума процентів 12 494,86 євро - еквівалент 20550,04 грн.; сума  3-х % річних від суми простроченої заборгованості за  платою за обслуговування кредиту - 2 099,82 грн., сума інфляційних витрат - 4 538,24 грн.; стягнено  в солідарному порядку з  Закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс» та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства  «Родовід Банк» заборгованість станом на 01.10.2014 за кредитним договором № 40.3/05-КЛТ.07 від 21.12.2007  в сумі  - 2 592 008,00 гривень, з яких: сума  простроченої заборгованості за кредитом - 66 691,83  євро; сума простроченої заборгованості по процентам по кредиту - 32 852,20 євро, а всього сума заборгованості по кредиту та процентам - 99 544,11 євро (еквівалент - 1 315 461,48 грн); сума  простроченої заборгованості за  платою за обслуговування кредиту - 13 707,13 грн.,  всього сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам 44 723 євро в еквіваленті 728 984,9 грн.; сума трьох процентів  річних від суми  простроченого кредиту  8426,79 євро - 138 593,40 грн., сума трьох процентів  річних від суми  простроченого кредиту  4 06,07 євро - 66 906,64 грн, а всього сума процентів 12 494,86 євро - еквівалент 20550,04 грн.; сума  3-х % річних від суми простроченої заборгованості за  платою за обслуговування кредиту - 2 099,82 грн.; сума інфляційних витрат - 4 538,24 грн.; зустрічний позов  ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», треті особи - Закрите акціонерне товариство «Сканінтертранс», ОСОБА_1 , про визнання таким, що припинив свою дію договір поруки  №40.3/05.1-П-07 від 21 грудня 2007 року, укладений між ПАТ «Родовід Банк»  і ОСОБА_2 , залишено без задоволення; стягнено з Закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі  1218,00 грн. з кожного; в іншій частині позову відмовлено.
Акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, просить рішення змінити в частині визначення присудженого до стягнення кредитного боргу у валюті кредиту, визначеного кредитним договором, оскільки саме в іноземній валюті укладено договір, та остаточний розрахунок передбачав в валюті зобов`язання, розрахунок суми заборгованості саме у євро у матеріалах справи міститься. 
Закрите акціонерне товариство «Сканінтертранс» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення і ухвалити нове по суті позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що клопотання, заяви від імені Банку представником Бєлозьоровим С.С. скріплені печаткою Відділення Запорізьке регіональне управління №1. Участь прокурора в цій справі є необґрунтованою, оскільки ним не зазначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не зазначено норму, на підставі якої подано позов. Позивач, звернувшись з заявою про збільшення розміру позовних вимог від 31.10.2014, після перегляду справи в апеляційному суді та касаційній інстанції та через три роки після первинного звернення до суду з позовом, вийшов за межі первинних позовних вимог. Нарахування сум 3% річних від кредиту, від процентів, від сум за плати за перевірку документів, сум інфляційних витрат за платою і перевірку документів на суму 12494,86 євро, а так само і на суму 2099,87 та 4538,24 (6638,11 грн) є поданням нового позову і не повинно розглядатись в рамках розгляду дійсної справи. Наданий розрахунок не має зазначення посади особи, яка має право складати його, він виконаний Відділенням Запорізького регіонального управління №1. Жодних відносин з ним відповідачі не мали. Суд для прийняття розрахунків за кредитним договором мав виходити виключно із розрахунку процентної ставки на рівні 15,5%, проте не може бути зроблений за ставкою 17,52%, яку взяв до уваги суд. За відсутності посилань на будь-якій період нарахування процентів за кредитним договором неможливо встановити чи правильно вони розраховані, чи ні. Судом не взято до уваги правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України у справах №№6-116цс13, 6-160цс14, 6-240цс14. 6-70цс14. Про застосування строків позовної давності неодноразово заявлялось під час розгляду справи.
Із апеляційними скаргами звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Постановою апеляційного суду Одеської області від 26.04.2018 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Родовід Банк» залишено без задоволення, апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс» задоволено частково, апеляційні скарги  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  задоволено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 березня 2015 року в частині позовних вимог заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до Закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, 3% річних, інфляційних втрат та в частині стягнення з закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс» на користь держави судового збору в сумі 1218,00 грн. скасовано; провадження у справі в частині позовних вимог заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до Закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, 3% річних, інфляційних втрат закрите; рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 березня 2015 року в частині позовних вимог заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2   про стягнення заборгованості за кредитним договором, 3% річних, інфляційних втрат, зустрічним позовомОСОБА_2  до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», за участю третіх осіб - закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс», ОСОБА_1 , про визнання договору поруки таким, що припинив дію, скасовано; в задоволенні позовних вимог заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 3% річних, інфляційних втрат відмовлено; зустрічний позовОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», за участю третіх осіб - закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс», ОСОБА_1 , про визнання договору поруки таким, що припинив дію, задоволено частково; визнано припиненою з моменту підвищення процентної ставки поруку ОСОБА_2 за Договором поруки №40.3/05.1-П-07 від 21 грудня 2007 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_2 .
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 касаційні скарги заступника прокурора Одеської області та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задоволено частково; постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2018 року в частині закриття провадження щодо вимог до Закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс» скасовано, справу в цій частині направлено для продовження розгляду до Одеського апеляційного суду; постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2018 року стосовно позову доОСОБА_1 , ОСОБА_2 змінено у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови; в іншій частині постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2018 року залишено без змін.
В зв`язку з укладанням договору про відступлення права вимоги 19.11.2020 ухвалою Одеського апеляційного суду ПАТ «Родовід Банк» замінено на ТОВ «Фінансова компанія» Авістар Фінанс», яка в подальшому змінила назву на Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Альтарес Фінанс».
11.02.2022 Одеська обласна прокуратура повідомила апеляційний суд про припинення у справі представництва інтересів ПАТ «Родовід Банк» прокуратурою через відсутність у нового кредитора у статутному капіталі частки держави.
Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши доводи, наведенні в апеляційних скаргах, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
21 грудня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ЗАТ «Сканінтертранс» було укладено кредитний договір (далі - Договір), відповідно до умов якого для ведення поточної господарської діяльності надано кредит (траншами) у межах загальної суми 120000 євро під 15 % річних на основі додаткових угод про видачу (надання) кредиту (траншу) до цього Договору, які є його невід`ємною частиною, який підлягав погашенню у строки, вказані в додатку № 1 до цього Договору, але не пізніше 20 грудня 2011 року.
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ «Родовід Банк» 21 грудня 2007 року уклало із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 окремі договори поруки.
Відповідно до додаткових угод від 24 грудня 2007 року та від 17 січня 2008 року ЗАТ «Сканінтертранс» видано кредитні кошти на загальну суму 84 600 євро.
Згідно додаткової угоди №4 від 07 жовтня 2008 року п. 2.6 кредитного договору викладено у новій редакції та встановлено процентну ставку за користування кредитами у розмірі 15,5 %, що підлягає коригуванню в односторонньому порядку.
07 жовтня 2008 року ПАТ «Родовід Банк» та ЗАТ «Сканінтертранс» уклали додаткову угоду № 4 до кредитного договору, якою п. 2.6. виклали в новій редакції та встановили відсоткову ставку за користування кредитом на рівні 15,5%, що підлягає коригуванню в односторонньому порядку банком при збільшенні офіційного курсу Національного банку України на 5 грн 10 коп. за 1 долар США на користь збільшення (т.1 а.с. 15).
Крім того, виконання умов кредитного договору також забезпечено договорами застави транспортного засобу, укладеними між ЗАТ «Сканінтертранс» та ПАТ «Родовід Банк» 21 грудня 2007 року та 27 листопада 2008 року, за умовами яких ЗАТ «Сканінтертранс» передало в заставу сідловий тягач марки «Renault Magnum», державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп марки «Kogel» SN 24Р, державний номерний знак НОМЕР_4 , та вантажний сідловий тягач марки «Renault Magnum», державний номерний знак НОМЕР_5 .
16 березня 2009 року та 21 грудня 2009 року ПАТ «Родовід Банк» надіслало ЗАТ «Сканінтертранс» вимоги про погашення простроченої заборгованості у розмірі 3 903,58 євро та 28 401,09 евро відповідно.
У подальшому, 23 квітня 2010 року, банк надіслав ЗАТ «Сканінтертранс» вимогу про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії та пені, встановив новий строк виконання зобов`язання до 01.06.2010 (т. 1 а.с. 29).
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що зобов`язання не виконані, наявні підстави для стягнення боргу в судовому порядку, проте суд свої висновки не мотивував, жодної оцінки доводам та запереченням сторін не надав, розрахунки не перевірив, обмежився відтворенням загальних норм кодексу про виконання зобов`язань, допустив суперечливі висновки в мотивувальній та резолютивній частинах, тому рішення суду не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України та підлягає скасуванню в оскарженій частині, яка є предметом перегляду.
За час розгляду справи позовні вимоги неодноразово уточнювалися, вимоги збільшувалися.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до останніх уточнених вимог (а.с.103,т.2) предметом є заборгованість по кредиту в розмірі 66 691,83 євро, прострочена заборгованість за процентами по кредиту – 32 852,28 євро, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом – 45 309,16 євро, пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту – 21775,38 євро, заборгованість по комісії за перевірку документів 13707,13 грн, 3% річних від суми простроченого кредиту 8426,79 євро, 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту – 4068,07 євро, інфляційні втрати від суми простроченої заборгованості за платою за перевірку документів - 4538,24 грн, 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за перевірку документів – 2099,82 грн. 
При цьому до збільшених позовних вимог долучений лише розрахунок пені та трьох процентів річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом та трьох процентів річних від суми простроченої плати за перевірку документів, інфляційних втрат від суми простроченої плати за перевірку документів (а.с.104-109,т.2), тому в інших вимогах суд виходить із раніше наданих розрахунків в межах наданих доказів.
При цьому відхиляються доводи апеляційної скарги про неналежність розрахунку як доказу, оскільки на спростування розрахунку ЗАТ ««Сканінтертранс» іншого не надано.
Також відхиляються доводи про унеможливлення вирішення спору через відсутність доказів про розмір боргу, який витребувався судами при розгляді справи попереднім складом суду, оскільки законність рішення перевіряється судом станом на час його ухвалення судом першої інстанції в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги.
Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості за тілом кредиту, її розмір підтверджений договором та додатковими угодами, а також наданим розрахунком, відтак заборгованість за тілом кредиту в розмірі 66 691,83 євро підлягає стягненню з відповідача.
Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про пропуск строку позовної давності по тілу кредиту, оскільки останній платіж здійснено 28.01.2009 (а.с.40,т.1).
Встановлено, що стягнення є достроковим, оскільки 23 квітня 2010 року пред`явлено вимогу виконати зобов`язання до 01.06.2010, що є зміненим строком виконання зобов`язання, до суду позивач звернувся 18.08.2011, відповідач просив застосувати строк позовної давності.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК Українидо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Враховуючи зміну строку виконання зобов`язання відповідач зобов`язаний сплачувати проценти до його закінчення. 
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК Українипро щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З огляду на вказане, вимоги позивача про стягнення процентів поза межами зміненого строку договору є безпідставними, стягненню підлягають проценти до встановленого строку договору.
Виходячи з наданого розрахунку та строку зобов`язання вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню в розмірі 15474,24 євро за період до 01.06.2010 (а.с.179,т.1).
При цьому не приймається до уваги доводи апеляційної скарги про необґрунтоване збільшення розміру процентів за договором, оскільки їх коригування в односторонньому порядку Банком передбачено пунктом 2.6 кредитного договору, а також п.4 Додаткової угоди №1 від 24.12.2007, п.5 Додаткової угоди №2 від 17.01.2008 (а.с.7-9,11,12 т.1).
Щодо стягнення пені за тілом кредиту та процентам.
Можливість стягнення пені обмежується строком в один рік, що передбачено правилами п.1ч.2ст.258 ЦК України.
Оскільки кредитором змінено строк зобов`язання, а стягнення пені можливе в межах строку сплати процентів, то в цій частині вимоги пред`явлені поза межами строку позовної давності, тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Встановлено, що умовами договору передбачено сплату кредиту щомісячними платежами відповідно до графіків погашення заборгованості (а.с.10,13 т.1), відтак в межах трирічного строку позовної давності частково підлягають вимоги про стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 6702,26 євро та 3344,59 євро (а.с.104,105т.2).
У постанові ВС від 16.01.2019 у справі N 373/2054/16-цзазначено, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 2 липня 2014 року в справі N 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі N 308/3824/16-ц, про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня, зазначивши, що як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року в справі N 14-134цс18.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказала, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК Українинарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК Україниналежним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Крім того, у постанові від 04 липня 2018 року в справі N 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
З огляду на такі правила та судову практику обґрунтованими є доводи апеляційної скарги ПАТ «Родовід Банк» про обов`язок суду ухвалити рішення в іноземній валюті, тому в цій частині скарга підлягає задоволенню.
Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення винагороди за перевірку документів, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього тощо).
Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається, умови договору в цій частині слід вважати нікчемними.
Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 61-1536св17.
Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про неможливість задоволення вимог через безпідставне представництво прокуратурою позивача.
Так, на час пред`явлення вимог 99,9% статутного капіталу ПАТ «Родовід Банк» належало державі в особі Міністерства фінансів України, відтак в порядку 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор мав підстави звернутися до суду із заявою про захист прав і законних інтересів держави.
Відповідно до ст. 56 ч.5 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави, зазначений орган набуває статусу позивача.
В зв`язку із заміною кредитора ПАТ «Родовід Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альтарес Фінанс», прокурор відмовився від підтримання участі у справі, проте правонаступник не відмовився від позовних вимог, зобов`язання не виконане, відповідно не припинене, тому є підстави для вирішення спору по суті.
З огляду на викладене, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду – скасуванню в оскарженій частині з мотивів та підстав, викладених вище, із ухваленням нового про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384  ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альтарес Фінанс», Закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс» задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 березня 2015 року в частині вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альтарес Фінанс») до Закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс» про стягнення заборгованості скасувати.
Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Сканінтертранс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альтарес Фінанс» заборгованість за кредитним договором №40.3/05-КЛТ.07 від 21.12.2007 в розмірі : 66 691,83 євро - за тілом кредиту; 15474,24 євро - за процентами, 6702,26 євро - 3% річних від суми простроченого кредиту, 3344,59 євро - 3% річних від суми простроченого кредиту.
В задоволенні решти вимог відмовити. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: 

            Судді: