ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1254/22 Справа № 206/1683/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Маштак К. С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О., 
за участю секретаря - Заворотного К.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою 
                                 ОСОБА_1 , 
на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,- 

ВСТАНОВИЛА: 

       У квітні 2021 року  ОСОБА_2 через свого представника  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 на предмет поділу спільного майна подружжя, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; припинити його право спільної сумісної власності на автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та стягнути з  ОСОБА_1 на його користь в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 310 460 грн, обґрунтовуючи вимоги тим, що, перебуваючи з 2002 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який розірвано за рішення суду від 30 жовтня 2020 року, за час шлюбу подружжям набуто у власність квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , які вважає, в силу ст. 60 Сімейного кодексу України, спільною власністю подружжя, а в силу ст. 70 Сімейного кодексу України, йому належить на праві власності 1/2 частина спірної квартири та 1/2 частина автомобіля, бо іншої домовленості між подружжям не існує, однак зазначений автомобіль, який фактично використовує в своїх особистих цілях відповідач, є річчю неподільною в натурі, тому, з підстав ст.ст.364,365 ЦК України, вважає за необхідне припинити його право спільної сумісної власності на автомобіль зі стягненням з відповідача ан його користь грошової компенсації у розмірі 310 460 грн., виходячи з середньої ринкової вартості зазначеного автомобіля у 620 920 грн., у відповідності до висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження №3372 від 30 березня 2021 року, проведеного за його заявою судовим експертом Чернецьким М.В.
       Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.         
       Визнано за  ОСОБА_2  право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
       Припинено право спільної сумісної власності  ОСОБА_2 на автомобіль TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та стягнуто з  ОСОБА_1 на його користь в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 310 460 грн.
       Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с.51-56).
       Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі. 
       Разом з цим подала клопотання про призначення та проведення судової транспортно - товарознавчої експертизи з визначення дійсної ринкової вартості спірного автомобіля, зазначаючи про невідповідність проведеного дослідження за заявою позивача експертом Чернецьким М.В., яке ухвалою колегії суддів від 16 листопада 2021 року задоволено та надано експертний висновок від 03 лютого 2022 року.
ОСОБА_2 через свого представника 02 листопада 2021 року, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про відсутність будь-яких доказів того, що саме в його фактичному користуванні знаходиться спірний автомобіль, тому саме він має право на грошову компенсацію 1/2 частки автомобіля відповідача, а також позивачем не було надано жодного доказу на спростування спільної сумісної власності на спірну квартиру, яка придбана за спільні кошти подружжя, накопичені за час спільного проживання під час шлюбу, з огляду на що вважає відсутніми правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що 26 жовтня 2017 року укладено договорів купівлі-продажу квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений державним нотаріусом Восьмої ДДНК Хорошманенко Н.С., зареєстрованим в реєстрі за № 2-1395.
       Відповідно п. 1.1 договору, ОСОБА_3 передав квартиру, що знаходиться в житловому будинку літ. А-2 за адресою: АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 прийняла квартиру та сплачує за неї обговорену грошову суму.
       Відповідно до п. 1.9 договору, ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_3 , що одружена з ОСОБА_2 , справжність підпису якого на заяві про згоду на укладення та підписання цього договору засвідчено Восьмою ДДНК 26 жовтня 2017 року.
       Відповідно до п. 2.1 продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 49000,00 грн., які отримані ОСОБА_3 від ОСОБА_1 під час оформлення цього договору (а.с. 7-8).
       Власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 101626477 від 26 жотвня 2017 року, сформований Хорошманенко Н.С. , Восьма ДДНК, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровської області (а.с. 9, 38).
       Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровські від 30 жовтня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 5-6).
       Відповідно до звіту про оцінку 3-кімнатої квартири АДРЕСА_1 від 06 квітня 2021 року, замовником якого є ОСОБА_2 , ринкова вартість зазначеної квартири станом на 06 квітня 2021 року, без урахування ПДВ, складає 407800,00 грн. (а.с. 10-11).
       Відповідно до акту огляду транспортного засобу та реєстраційних документів, власником транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER PRADO, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , № рами (шасі) НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 (а.с. 12).
       Згідно висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 3372 за заявою ОСОБА_2 від 30 березня 2021 року, середня ринкова вартість автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2008 року випуску, на дату оцінки складає 620 920,00 грн. (у тому числі ПДВ) (а.с. 13-15).
       Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, застосовуючи норми ст.ст.60,61,63,65,66,69,70 Сімейного кодексу України, норми ст.ст.364,365,368,372 ЦК України, прийшов до вірного висновку про те, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього зареєстровано лише за одним з подружжя, а у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом, з огляду на що зазначене у позові майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу по 1/2 частині кожному з подружжя на праві приватної власності, як і дійшов вірного висновку про грошову компенсацію відповідача на користь позивача на підставі ст.ст.364,365 ЦК України в рахунок 1/2 частини спірного автомобіля, з чим у повній мірі погоджується і колегія суддів.
       Однак, доводи апелянта ОСОБА_1 щодо відсутності встановлення дійсної ринкової вартості автомобіля судом, колегія суддів приймає до уваги, оскільки висновок експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 3372 від 30 березня 2021 року був складений за заявою ОСОБА_2 без надання автомобіля для проведення дослідження, про що зазначено у цьому висновку, а судом першої інстанції помилково визначена сума грошової компенсації на підставі цього висновку, при цьому не встановивши, у кого із сторін фактично знаходиться автомобіль та на користь кого таке стягнення слід проводити, на підтвердження чого колегією суддів проведено судову транспортно-товарознавчу експертизу №6261-21 від 03 лютого 2022 року, висновком якої колегією суддів приймається до уваги встановлена ринкова вартість транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER PRADO, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , № рами (шасі) НОМЕР_3 , який оглянутий експертом, у розмірі 554 233,19 грн. (а.с.122-132), з чого 1/2 частина складає 277 117 грн. 
Зазначене відповідає викладеному висновку у постанові від 25 травня 2020 року Верховного Суду у справі № 347/955/16, який сформував позицію щодо можливості присудження компенсації за частину неподільного рухомого майна одному із подружжя, без його реального поділу і залишення майна у спільній частковій власності. Іншими словами це означає, що один із подружжя, який користується транспортним засобом або має більш нагальну необхідність у користуванні ним в подальшому для використання в роботі, тощо, може отримати за рішенням суду такий транспортний засіб у свою власність та відповідно зобов`язаний сплатити іншому із подружжя грошову компенсацію за його частку у спільному майні, що також узгоджується і з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 09 червня 2021 року у справі №760/789/19.
       З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції правильно визнав право позивача на отримання грошової компенсації 1/2 частини спірного автомобіля та припинення за ним права спільної сумісної власності подружжя на цей автомобіль, однак колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру вартості 1/2 частини автомобіля в рахунок компенсації з відповідача на користь позивача, а інші доводи відповідача в апеляційній скарзі є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини даної справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, оскільки висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами наявними в матеріалах справи.
       За вимогами ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції.
       За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволення, а рішення суду - зміні в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартості 1/2 частки автомобіля у розмірі 310 460 грн., зменшивши суму до 277 117 грн.

       керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2021 року в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартості 1/2 частки автомобіля у розмірі 310 460 грн. змінити, зменшивши суму до 277 117 грн.
В іншій частині рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л.Демченко
                                                                       
М.О. Макаров