Ухвала

31 травня 2022 року
м. Київ
 
справа №  553/1501/15-ц
провадження № 61-1548св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,                        Тітова М. Ю.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
 
за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Полтавського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Кривчун Т. О., Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І.,
                                                
                                                            ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом, уточнивши який просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2008 року № 1608/0808/45-012 станом на 10 вересня 2017 року в розмірі 40 469,46 дол. США та 67 058,57 грн, з яких: 30 266,51 дол. США - тіло кредиту; 10 202,95 дол. США - відсотки; 67 058,57 грн - пеня за останній календарний рік.
 
Ленінський районний суд м Полтави рішенням від 25 жовтня 2018 року позов задовольнив. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2008 року № 1608/0808/45-012 станом на 10 вересня 2017 року в розмірі 40 469,46 дол. США та 67 058,57 грн (у валюті кредиту -  2 578,86 дол. США), з яких: сума заборгованості за кредитом -  30 266,51 дол. США (еквівалент у національній валюті - 787 025,60 грн), сума заборгованості за відсотками - 10 202,95 дол. США (еквівалент у національній валюті - 265 309,18 грн), розмір пені за останній календарний рік - 67 058,57грн (еквівалент у валюті кредиту - 2 578,86 дол. США). Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Полтавський апеляційний суд постановою від 26 лютого 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гайтоти І. М. задовольнив частково. Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25 жовтня            2018 року змінив в частині розміру стягнених сум заборгованості за кредитом та посилання на еквівалент суми заборгованості за кредитом та відсотками у національній валюті та еквівалент суми пені у валюті кредиту. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 08 серпня 2008 року                                       № 1608/0808/45-012 станом на 15 квітня 2015 року, яка становить:                           30 266,51 дол. США - заборгованість за тілом кредиту; 1 089,41 дол. США - заборгованість за відсотками та 2 698,50 грн - пеня за останній календарний рік. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 24 березня 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гайтоти І. М. задовольнив частково. Постанову Полтавського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Полтавський апеляційний суд постановою від 20 грудня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гайтоти І. М. задовольнив частково. Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25 жовтня                  2018 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 24 січня 2022 року, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
14 квітня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1)     якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2)     якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)     якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4)     якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами    першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню  до  судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції                 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
Згідно  з   частиною   першою   статті   7   ЦПК   України   розгляд   справ   у  судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Такий  випадок  передбачено  у частині  тринадцятій статті 7 ЦПК України,  згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження                       за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання                                не проводиться. 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів. 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Полтавського апеляційного суду від 20 грудня               2021 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                Є. В. Коротенко
                                    
                                                                                                М. Ю. Тітов