ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/9663/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Запорізької митниці – відокремленого підрозділу Дежмитслужби на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 р. (суддя Артоуз О.О., повне судове рішення складено 22.12.2021 р.) в справі № 280/9663/21 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням заяви від 18.07.2021 р.) до Запорізької митниці – відокремленого підрозділу Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2021/000111/2 від 14.07.2021 р., картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2021/00040.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасоване рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2021/0000111/2 від 14.07.2021, прийняте Запорізькою митницею Державної митної служби України; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2021/00040, прийняту Запорізькою митницею Державної митної служби України.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано  наявність в поданих декларантом документах  розбіжностей, які полягають у наступному: 
1)          у наданому до митного оформлення платіжному документі від 25.06.2021 р. № 1 відсутні реквізити договору купівлі-продажу від 20.06.2021 р. № 3mCM8Djmt8KDhsojv, що унеможливлює ідентифікацію оплати партії товару, що задекларована;
2)          перевірка технічного стану автомобілю здійснена після в`їзду на територію України, відомості щодо технічного стану на момент придбання відсутні;
3)          поданий до митного оформлення рахунок-фактура від 20.06.2021 р. № 3mCM8Djmt8KDhsojv нотаріально не засвідчений;
4)          виписка по рахунку від 25.06.2021 р. № 1 не містить відміток банківської установи щодо підтвердження факту оплати суми на рахунок продавця;
5)          інформація з сайту від 13.07.2021 р. має лише інформаційний характер, не може бути використана для визначення митної вартості; 
6)          не подання до митного оформлення документів на підтвердження витрат на транспортування.
Декларантом додатково подані переклад договору купівлі, нотаріально засвідчений, (від 14.07.201 р. № 3815) та банківська виписка від 25.06.2021 р. № 1, а інші документи, зазначені у електронному повідомленні від 14.07.2021 р., не надано.   
Відповідно, вважає, що оскільки декларантом не доведено обґрунтованість визначення митної вартості за ціною договору, митна вартість визначена із застосуванням резервного методу, при цьому митницею використана інформація щодо вартості товару з розрахунку 4  203,85 євро (джерело – МД від 28.04.201 р. №UA3051110/2021/6574).
Окремо звертає увагу, що судом першої інстанції визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2021/0000111/2, тоді як вірним є номер рішення  №UA112080/2021/000111/2.
У відзиві на апеялційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги. 
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного перегляду справи, що 20.06.2021 ОСОБА_2  відповідно до умов договору купівлі-продажу уживаного транспортного засобу № 3mCM8Djmt8KDhsojv придбано у резидента Німеччини автомобіль легковий, що був у використанні, марки  LEXUS, модель IS220D, оснащений дизельним двигуном об`ємом 2231 см3, потужністю 130 кВт, 2008 року виготовлення, номер кузова – НОМЕР_1 .
Ціна транспортного засобу згідно з п. 10 договору купівлі-продажу уживаного транспортного засобу № 3mCM8Djmt8KDhsojv від 20.06.2021 становила 1550 євро. В цьому ж пункті зазначено банківські реквізити, на які слід сплати кошти за транспортний засіб, тип оплати (банківський переказ), а також те, що транспортний засіб передається після отримання коштів.
При визначенні ціни транспортного засобу сторонами за договором купівлі-продажу уживаного транспортного засобу № 3mCM8Djmt8KDhsojv від 20.06.2021  враховано технічний стан транспортного засобу: пошкоджений транспортний засіб, придатний до використання; проблеми з коробкою передач; друга передача вмикається неналежним чином; велика витрата мастила; турбіну необхідно замінити (п. 1 договору купівлі-продажу уживаного транспортного засобу № 3mCM8Djmt8KDhsojv від 20.06.2021). Крім того сторони врахували загальний пробіг транспортного засобу 320000 км, а також те, що транспортний засіб за час перебування у власності продавця бував, щонайменше, в одній аварії, є пошкодження внаслідок аварії переднього і заднього бамперу (п. 3.2 договору купівлі-продажу уживаного транспортного засобу №3mCM8Djmt8KDhsojv від 20.06.2021).
25.06.2021 платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 25.06.2021 позивач сплатила за реквізитами, зазначеними в п. 10 договору купівлі-продажу уживаного транспортного засобу № 3mCM8Djmt8KDhsojv від 20.06.2021, на ім`я продавця суму у розмірі 1550 євро, зазначивши в реквізиті платіжного доручення в іноземній валюті № 1 від 25.06.2021 призначення платежу наступну інформацію: «Платіж від ОСОБА_1 авто Lexus IS 220d JTHBB262302032256, дата випуску листопад 2008 року, 2231 см3, для особистого використання».
29.06.2021 позивачем на рахунок Дніпровської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43350935)  здійснено платіж у розмірі 97400,00 грн. у якості передплати за митне оформлення, що підтверджується заявою на перерахування в гривні № 6739503 від 29.06.2021, випискою по рахунку UAH IBAN:   НОМЕР_2 за період з 29.06.2021 по 29.06.2021.
03.07.2021 уповноваженій особі позивача ОСОБА_3  передано транспортний засіб, а 04.07.2021 цією особою доставлено транспортний засіб до кордону України (пункт пропуску «Шегині-Медика», митний пост «Мостиська»), що підтверджується актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209040/2021/029648 від 04.07.2021, попередньою митною декларацією ДКД-ЕЕ № UA 110230.2021.13136 від 04.07.2021.
Процедура декларування здійснювалася уповноваженим представником позивача згідно з договором доручення № 06/06-21БР від 29.06.2021 ОСОБА_4  відповідно до вимог ст. 257 Митного кодексу України засобами електронного зв`язку шляхом електронного декларування з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом представника.
До митного оформлення 13.07.2021 представником надіслано до Запорізької митниці електронну митну декларацію ІМ 40 ДЕ № UA112080/2021/001039 на транспортний засіб «автомобіль легковий, що був у використанні, призначений головним чином для перевезення людей на дорогах загального використання -1шт. -марка LEXUS; модель IS220D; -колісна формула 4х2, -номер кузова - НОМЕР_1 ; -загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5; -тип двигуна - дизель; -номер двигуна - BN; -робочий об`єм циліндрів 2231см3; потужність - 130kW; -календарний рік виготовлення - 2008; -модельний рік виготовлення- 2008; -дата першої реестрації 18.11.2008. Не містить у своєму складі передавачів або передавачів та приймачів. Пошкоджено лакофарбове покриття, забруднено салон та сидіння, дрібні вмятини по кузову, сліди корозії».
Митна вартість товару за вказаною декларацією визначена представником із застосуванням основного методу згідно зі ст. 57 Митного кодексу України – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, (вартість операції), а саме – 1550 євро.
До вказаної декларації представником  подані копії та/або оригінали наступних документів: договір купівлі-продажу уживаного транспортного засобу №3mCM8Djmt8KDhsojv від 20.06.2021;  акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209040/2021/029648 від 04.07.2021; довідка про допуск транспортного засобу до експлуатації частина ІІ (паспорт транспортного засобу) НОМЕР_3 від 18.11.2008; довідка про допуск транспортного засобу до експлуатації частина ІІ (паспорт транспортного засобу) НОМЕР_4 від 04.05.2016; довідка про допуск транспортного засобу до експлуатації частина І (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) НОМЕР_5 від 02.09.2019; свідоцтво про реєстрацію для транспортних засобів з транзитними номерами НОМЕР_6 від 02.07.2021; платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 25.06.2021;  виписка по EUR рахунку ОСОБА_1  за період з 25.06.2021 по 13.07.2021; довідка щодо транспортних витрат б/н від 05.07.2021;  договір доручення № 06/06-21БР від 29.06.2021; паспорт громадянина України ОСОБА_3 ; акт перевірки технічного стану автомобіля Lexus IS220D (номер кузова НОМЕР_1 ) б/н від 12.07.2021;  довідка № С2021/180 від 09.07.2021; довіреність від 22.06.2021, зареєстрована в реєстрі за № 4342; посилання на оголошення про продаж транспортного засобу від 13.07.2021; заява на перерахування в гривні № 6739503 від 29.06.2021; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.009.85033-21 від 12.07.2021;  паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 ;  паспорт громадянина України ОСОБА_1 
14.07.2021 відповідачем засобами електронного зв`язку надіслано повідомлення від митниці декларанту, в якому зазначено, що документи, які надані до митного оформлення товарів, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме:
1) в наданому до митного оформлення платіжному документі від 25.06.2021 №1 відсутні реквізити договору купівлі-продажу від 20.06.2021 № 3mCM8Djmt8KDhsojv, що унеможливлює ідентифікацію оплати партії товару, що задекларована;
2) перевірка технічного стану автомобіля (акт б/н від 12.07.2021)  здійснена після в`їзду на територію України, відомостей щодо технічного стану на момент придбання авто відсутні;
3) відповідно до п. 2 розділу I наказу ДМСУ від 17.11.2005 №1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» документами, що підтверджують право власності на ТЗ є: придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо. Натомість поданий до митного оформлення рахунок-фактура від 20.06.2021 № 3mCM8Djmt8KDhsojv нотаріально не засвідчений;
4) надана до митного оформлення виписка по рахунку від 25.06.2021 №1 не містить відміток банківської установи щодо підтвердження факту оплати даної суми на рахунок продавця, тому дана виписка не може розглядатись як документ, що підтверджує заявлений рівень митної вартості;
5) інформація з сайту від 13.07.2021 б/н, яка подана до митного оформлення, має лише інформаційний характер та не може бути використана для визначення митної вартості товару;
6) звернуто увагу, що декларантом не подано документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, перелік яких зазначено у наказі Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».
Повідомленням запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) копію митної декларації країни відправлення; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 6) інші наявні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
У відповідь на вищевказане повідомлення 14.07.2021 представником позивача  надана відповідь про те, що документи, надані декларантом до митного оформлення товарів, не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, документи містять усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Крім того, в порядку ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, представником позивача подано додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару – нотаріально засвідчений (зареєстрований в реєстрі за № 3815 від 14.07.2021) переклад договору, а також виписку по рахунку з відмітками банку. Представником позивача зазначено, що інші додаткові документи протягом 10 днів надаватися не будуть.
Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA112080/2021/000111/2 від 14.07.2021, відповідно до якого митна вартість визначена за резервним методом на основі наявної в митниці інформації щодо вартості аналогічного товару з розрахунку 4203,85 євро (джерело інформації - МД від 28.04.2021 №UA305110/2021/6574). 
У оформленні митної декларації № UA112080/2021/001039 від 13.07.2021 відповідачем  відмовлено карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2021/00040, із зазначенням підстави - рішення про коригування митної вартості товарів № UA112080/2021/000111/2 від 14.07.2021.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того,  що відповідачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що митна вартість імпортованого позивачем товару  визначена необґрунтовано, що б в свою чергу надавало відповідачу право на коригування митної вартості товару.
Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, які не є спірними.
Спірним є питання наявності правових підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості за основним методом визначення митної вартості та застосування митним органом другорядного (резервного) методу.
Суд визнає приведений висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою  статті 51 Митного кодексу України  митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу.
За приписами частини першої  статті 52 Митного кодексу України  заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою.
Відповідно до положень частини другої  статті 52 Митного кодексу України  декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів здійснюється згідно зі статтею 368 Митного кодексу України.
Згідно з частиною першою цієї статті для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Частиною третьою цієї ж цієї  статті Митного кодексу України  визначено, що особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.
При цьому відповідно до частини четвертої цієї  статті Митного кодексу України  у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього  Кодексу.
Під час проведення митного контролю і митного оформлення транспортних засобів, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості у порядку, встановленому  розділом ІІІ Митного кодексу України.
Відповідно до частини першої  статті 53 Митного кодексу України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Так, частиною 2 статті 53 Митного кодексу України визначено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у  частинах п`ятій  і  шостій статті 52  цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою  статті 53 Митного кодексу України  встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
За приписами  частини першої  статті 54 Митного кодексу України  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Так, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. 
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Частиною четвертою  статті 54 Митного кодексу України  визначено, що митний орган  під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (пункт перший).
Згідно з частиною п`ятою   статті 54 Митного кодексу України  при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган  має право, зокрема, упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт перший).
Частинами другою  та третьою   статті 57 Митного кодексу України  визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього  Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним саме на митний орган  покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Відповідачем не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними.
Судом першої інстанції надана належна правова оцінка  підставам, за якими відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу та відмовлено в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, з якою погоджується суд при апеляційному перегляді справи.
При цьому суд зазначає, що підставами для апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції митним органом зазначено неврахування саме тих обставин, які стали підставою для коригування митної вартості.
Так, апелянтом зазначено, що  в наданому до митного оформлення платіжному документі від 25.06.2021 р. №1 відсутні реквізити договору купівлі-продажу від 20.06.2021 р. № 3mCM8Djmt8KDhsojv, що унеможливлює ідентифікацію оплати партії товару, що задекларована.
З цього питання суд цілком погоджується із аргументами суду першої інстанції, за якими відхілено такий довод,  адже в графі  платіжного доручення в іноземній валюті № 1 від 25.06.2021 р. «призначення платежу» позивачем зазначено конкретний транспортний засіб, за який сплачуються кошти, а саме – Lexus IS 220d JTHBB262302032256, дата реєстрації 11/2008, 2231 см3.
Відтак, зазначене формулювання призначення платежу дозволяло відповідачу ідентифікувати, за який саме ввезений товар  сплачено кошти у розмірі 1550 євро, оскільки платіжне доручення містить всі реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Стосовно посилання апелянта на те, що перевірка технічного стану автомобілю здійснена після в`їзду на територію України, відомості щодо технічного стану на момент придбання відсутні, суд зауважує, что в договорі купівлі-продажу уживаного транспортного засобу № 3mCM8Djmt8KDhsojv від 20.06.2021 р. (до ввезення  транспортного засобу на митну територію України) сторонами цього договору зафіксовано технічний стан транспортного засобу та вказано, що транспортний засіб має пошкодження, придатний до використання; проблеми з коробкою передач; друга передача вмикається неналежним чином; велика витрата мастила; турбіну необхідно замінити. 
Той факт, що акт перевірки технічного стану ввезеного позивачем автомобілю датовано 12.07.2021 р., жодним чином не впливає на митну вартість такого транспортного засобу, адже такий акт лише фіксує технічний стан транспортного засобу після перетину митного кордону.
Подання до митного оформлення нотаріально не засвідченого договору купівлі-продажу уживаного транспортного засобу № 3mCM8Djmt8KDhsojv від 20.06.2021 р. також не може вплинути на числові значення митної вартості.
При цьому судом першої інстанції правильно зауважено, що подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане уповноваженими органами країни придбання автомобілю, підтверджує право власності позивача на цей автомобіль, й такий документ міститься у переліку документів, що підтверджують право власноті, який встановлений Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом ДМСУ від 17.11.2005 р. № 1118.
Відтак, внаслідок підтвердження права власності позивача на транспортний засіб належними документами факт відсутності нотаріального засвідчення договору не може вплинути на визначення фактурної вартості  транспортного засобу, відповідно, й на митну вартість такого транспортного засобу.
Відсутність у наданій до митного оформлення виписки по рахунку від 25.06.2021 р. №1  відміток банківської установи щодо підтвердження факту оплати суми на рахунок продавця також не може бути підставою для виникнення у митного органу  обґрунтованих сумнівів у задекларованій митній вартості, позаяк відповідачу надавався розрахунковий документ, а саме - платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 25.06.2021 р., який містив всі необхідні реквізити, зокрема, підписи відповідального виконавця та відбитки штампа банку, а  декларантом в порядку ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України  додатково подано виписку по EUR-рахунку позивача за період з 25.06.2021 р. по 13.07.2021 р., яка також містила підпис та відбиток штампа банківської установи.
Також судом першої інстанції доречно зауважено, що оголошення з сайту https://suchen.mobile.de/fahrzeuge/details.html?id=326465265 подано до митного оформлення, оскільки саме за цим оголошенням позивачем придбано транспортний засіб шляхом укладення з продавцем відповідного договору купівлі-продажу уживаного транспортного засобу. З оголошення на сайті можливо точно ідентифікувати як транспортний засіб, так і його ціну. Саме за ціною, яка була зазначена продавцем в оголошенні, (1550 євро) позивачем  придбано транспортний засіб.
Щодо неподання  до митного оформлення документів на підтвердження витрат на транспортування суд зазначає таке.
За приписами частини десятою статті 84 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема,  витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5).
В цьому випадку декларантом подано митному органу довідку щодо транспортних витрат  від 05.07.2021 р., згідно з якою витрати з доставки придбаного автомобіля з Німеччини до України склали 100,00 євро.
Суд зазначає,  що за результатами опрацювання наданих позивачем документів митний орган  повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем  при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, та надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості. 
Оцінюючи правомірність застосування митним органом другорядного методу визначення митної вартості (резервного методу), суд зазначає, що визначення митної вартості відповідачем за другорядним методом 2-ґ за митною декларацією, зазначеною у рішенні про коригування митної вартості (МД від 28.04.2021 №UA305110/2021/6574),  є безпідставним, оскільки у оскаржених  рішеннях не наведено мотивів  щодо того, що товар за приведеною митною декларацією та митною декларацією, поданою позивачем, є подібними або аналогічними, мають схожі характеристики, технічний стан, схожі умови поставки, які впливають на фактурну вартість та числові значення митної вартості товарів, а також що час експорту  збігається з часом експорту оцінюваного товару або є максимально наближеним до нього, а оскаржене  рішення містить лише посилання на те, що митна вартість товару, визначена митним органом,  ґрунтується на митній вартості подібного (аналогічного) товару з розрахунку вищою, ніж визначено позивачем, митною вартістю.
Суд зазначає, що  відповідачем не доведено, що при коригуванні митної вартості застосована митна вартість товарів, який  є подібним (аналогічним)  оцінюваному товару, відповідно, така митна вартість  є співставною із митною вартість спірного транспортного засобу та  може бути застосована при коригуванні митної вартості в цьому випадку.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу від рівня вартості  за інформацію мережі Інтернет та інформаційних баз даних митниці  не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, та не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для коригування митної вартості.
Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваного товару, об`єктивну можливість і спроможність  визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товару, а також рівень митної вартості товару за ціною договору за правилами, визначеними статтею 58 Митного кодексу України.
Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за  товар.
Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу, не  спростовані відповідачем.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за  правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України  розглядаються за правилами загального позовного провадження,  судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку,  крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311, 315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Запорізької митниці – відокремленого підрозділу Дежмитслужби на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 р. в справі № 280/9663/21 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 р. в справі № 280/9663/21 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 27.06.2022 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
          Повне судове рішення складено 27.06.2022 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко