КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року                                                                                                      місто Київ
 
єдиний унікальний номер справи: 760/10827/21                                          
номер провадження: 22-ц/824/6900/2022              
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Желепи О.В. (суддя - доповідач),
суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.,
за участю секретаря -,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 січня 2022 року у складі судді Українця В.В. у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. у Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірацької Марини Володимирівни, заінтересована особа ОСОБА_4 , про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити дії,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2021 року ОСОБА_2  звернувся в суд зі скаргою на дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. у Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірацької М.В.
Скарга обґрунтована тим, що 07 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62755024 на підставі судового наказу від 26 травня 2020 року, виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини доходів боржника, починаючи з 11 січня 2020 року та до повноліття дитини.
Зазначений судовий наказ надійшов у бухгалтерію за його місцем роботи у листопаді 2020 року та з цього часу з його заробітної плати утримується заборгованість по сплаті аліментів за 10 місяців та аліменти. Загальний розмір стягнення становить 50 % від доходу боржника.
Вказує, що за усною домовленістю з ОСОБА_4 він систематично добровільно сплачував на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини доходів, починаючи з лютого 2020 року по грудень 2020 року шляхом перерахування з його карткового рахунку на карткові рахунки, які належать ОСОБА_4 , загальна сума яких становить 82150 гривень.
Разом з тим, його  добровільні платежі  не було враховано старшим державним виконавцем при проведенні розрахунку заборгованості з посиланням на те, що в квитанціях у призначенні платежу не зазначено «аліменти». 
Вважає таку бездіяльність старшого державного виконавця незаконною, оскільки жодним законом не передбачено обов`язку зазначення «аліменти» в призначенні платежу.
Крім того, державний виконавець не вчинив жодних дій для отримання інформації щодо встановлення факту переказу коштів боржника стягувачу від банківських та інших фінансових установ, або від стягувача.
На підставі викладеного просив суд:
- визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. у Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірацької М.В.;
- зобов`язати старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. у Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірацьку М.В. розглянути заяву боржника про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів від 21 січня 2021 року шляхом здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів на основі доданих до заяви квитанцій на загальну суму 82150 гривень за період з 01 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року.
 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 січня 2022 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.
 
Не погоджуючись із судовим рішенням представником ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_2 задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального  та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що державний виконавець, маючи відповідні повноваження, не вчинив жодних дій для отримання інформації з приводу встановлення факту переказу коштів боржника стягувачу від банківських та інших фінансових установ, або від самого стягувача. Боржник ОСОБА_2 повідомляв державного виконавця про те, що він добровільно виконує рішення суду і сплачує аліменти, однак останнім це не було враховано.
Звертає увагу, що між боржником та стягувачем жодних інших правовідносин, окрім аліментних зобов`язань ОСОБА_2 , не існує, а отже сплата останнім у вказаний ним період на картку стягувача коштів, є сплатою аліментів, що повинно було бути враховано державним виконавцем.
 
Учасники судового процесу не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
 
Згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
 
В судовому засіданні представник скаржника доводи скарги підтримала.
Інші учасники справи до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлені.
 
Перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального та матеріального права в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.
 
Статтею 447 ЦПК України , визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

 
Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 травня 2020 року Солом`янським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини доходів боржника, починаючи з 11 січня 2020 року та до повноліття дітей (а.с. 53-54).
Постановою старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. у Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірацької М.В. від 07 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62755024 з примусового виконання судового наказу 760/535/20, виданого 26 травня 2020 року Солом`янським районним судом м. Києва (а.с. 57-58).
На підставі статей 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем 22 жовтня 2020 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_2 , отримувані у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (а.с. 64-65).
26.01.2021 боржник ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. у Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, у якій зазначав, що судовий наказ надійшов з Солом`янського РВДВС у місті Києві в бухгалтерію за його місцем роботи в листопаді 2020 року, у зв`язку з чим утримується заборгованість по несплаті аліментів за 10 місяців, як і самі аліменти. Проте, за усною домовленістю з колишньою дружиною ОСОБА_4 , він систематично добровільно сплачував їй аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітної плати, починаючи з лютого 2020 року до грудня 2020 року, шляхом перерахування з його карткового рахунку на карткові рахунки ОСОБА_4 на загальну суму 82150,00 грн. На підтвердження вказаної обставини ОСОБА_2 додав відповідні квитанції ( а.с.67-98).
Листом від 23.02.2021 № 30549 старший державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. у Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірацька М.В. від 23 лютого 2021 року повідомила боржника про те, що оскільки у призначенні платежу квитанцій, доданих до заяви про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, не зазначено «аліменти» та відсутні реквізити стягувача ОСОБА_4 , провести перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з врахуванням даних квитанцій підстави відсутні (а.с. 20).
31.03.2021 державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. у Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся до стягувача ОСОБА_4 з запитом № 46887, у якому просив надати вичерпну інформацію на заяву ОСОБА_2 про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів (а.с.99-100).
28.04.2021 до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. у Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла відповідь ОСОБА_4 на запит державного виконавця, у якій зазначено, що кошти, які сплачені боржником на картку стягувача не є аліментами. Боржник не вказував призначення платежу при пересиланні коштів на рахунок стягувача, при тому, що йому достовірно відомо про обов`язок сплати на утримання дітей та відкрите виконавче провадження з даної підстави. Суми переказів постійно були різними та не співпадають з розміром аліментів, які боржник повинен сплачувати на утримання дітей, а також боржник повинен самостійно підтвердити, що зазначені кошти дійсно призначені як аліменти (а.с. 101).
ОСОБА_2 звернувся до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» із заявою від 07 вересня 2021 року, у якій просив вважати призначення платежу по всіх його переказах за період з 01 лютого 2020 року по 30 грудня 2020 року на ім`я ОСОБА_4 - «сплата аліментів» ( а.с. 102).
АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» листом від 13 вересня 2021 року повідомило ОСОБА_2 про те, що банк не має можливості вносити зміни до призначення платежу, який вже було завершено ( а.с.129).
 
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги ( частина 3 статті 451 ЦПК України).
 
Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що в діях старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. у Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірацької М.В. відсутні порушення прав скаржника.
 
Суд апеляційної інстанції вважає таке судове рішення законним та обґрунтованим, оскільки судом належним чином перевірено відповідність дій державного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження» при розгляді заяви ОСОБА_2 про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.
 
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
 
Звернувшись із даною скаргою ОСОБА_2 зазначав, що, на його думку, державний виконавець, маючи відповідні повноваження, не вчинив жодних дій для отримання інформації з приводу встановлення факту переказу коштів боржника стягувачу від банківських та інших фінансових установ, або від самого стягувача. Такими ж доводами обґрунтована і апеляційна скарга боржника.
 
Перелік  обов`язків і прав виконавців визначений статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».
 
ОСОБА_2 зазначає, що при розгляді його заяви суб`єкт оскарження не використала повноваження, передбачені пунктами 3, 21 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
 
Як убачається із матеріалів виконавчого провадження № 62755024, то після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника було направлено відповідні запити до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, Міністерства внутрішніх справ України (а.с.59-63).
 
Згідно з пунктом 21 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
 
На підтвердження наявності підстав для задоволення його заяви про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_2 додав квитанції про перерахунок коштів з його картки на картку отримувача (прізвище отримувача не вказано), стверджуючи, що зазначені в квитанціях кошти переказані стягувачу ОСОБА_4 та є аліментами ( а.с.70-98).
 
Зазначаючи про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, суб`єкт оскарження виходив з того, що вказані квитанції не містять призначення платежу та відсутні реквізити стягувача - ОСОБА_4 , яка письмово повідомила виконавця, що перераховані кошти не є аліментами.
 
Суд першої інстанції погодився із суб`єктом оскарження, вказавши, що квитанції, надані боржником, не містять інформації щодо призначення платежів, а також даних отримувача коштів, унаслідок чого в діях старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. у Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірацької М.В. відсутні порушення прав скаржника.
 
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки дійсно з наданих боржником доказів неможливо встановити призначення платежів та особу отримувача, у зв`язку з чим у суб`єкта оскарження були відсутні правові підстави до задоволення заяви ОСОБА_2 .
 
При цьому матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких документів, з яких можливо б було встановити домовленість стягувача та боржника щодо добровільного виконання рішення суду та спосіб його виконання у зазначений ОСОБА_2 період.
 
Наявність спору між боржником та стягувачем, щодо призначення перерахованих боржником коштів,  в частині того чи вони є аліментами, чи іншими добровільними виплатами батька на утримання дитини, не доводить бездіяльності чи неправомірності дій виконавця, який прав боржника за встановлених обставин не порушував. 
 
Посилання ОСОБА_2 на те, що суб`єкт оскарження при прийнятті рішення за його заявою мав вчинити дії для отримання інформації з приводу встановлення факту переказу коштів боржника стягувачу від банківських та інших фінансових установ, або від самого стягувача, висновок суду першої інстанції не спростовують, оскільки вказані дії є правом суб`єкта оскарження відповідно до частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», а не обов`язком. Обов`язки виконавця встановлені частиною 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».
 
У відповідності до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
 
Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
За вказаних обставин, підстави до скасування ухвали суду першої інстанції, відсутні.

На підставі викладеного апеляційна скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.
 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.
 
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 січня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови складено 22 червня 2022 року.
 
Головуючий                                                                       

Судді: