ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18923/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Іщук І.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 серпня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                              Аліменка В.О.,
суддів                                                  Лічевецького І.О., Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби       на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2022 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Контакт" до Київської митниці Держмитслужби      про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Текстиль-Контакт» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці Держмитслужби про корегування митної вартості товарів №UА 100300/2020/000036/2 від 19 лютого 2020 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1   ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Текстиль-Контакт» (місцезнаходження: 02081, м. Київ, вул. Сортувальна, 2, ідентифікаційний код 32043747) зареєстроване як юридична особа 21.06.2002, номер запису 1   065   120   0000   001220 від 15.11.2004 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Також, судом встановлено, що 19 січня 2018 року між Закритим акціонерним товариством "Nostra", компанією, зареєстрованою в Литовській Республіці (далі - продавець), та ТОВ "Текстиль-Контракт" (далі - покупець, позивач) був укладений Контракт №030/18 (далі - контракт), відповідно до якого продавець продає, а позивач купує тканину та готові текстильні вироби на умовах СІF - порт Одеса, Україна (відповідно до Incoterms 2010) в асортименті та в кількості згідно з інвойсом на кожну партію товару, які додаються до контракту і являються невід`ємною частиною контракту після підписання інвойсів сторонами.
Відповідно до пунктів 2.1 та 4.1 Контракту продавець і позивач погодили, що поставка товару здійснюється в асортименті та за цінами, погодженими сторонами в письмовому вигляді в інвойсах на кожну партію товару до контракту.
Ціна на товар приймається на умовах СІF - порт Одеса (Україна) згідно з Incoterms 2010 та включає в себе вартість тари, упаковки, маркування, завантаження в контейнер, митні процедури.
Оплата за товар, який постачається згідно з контрактом, здійснюється позивачем у доларах США, на умовах 100% передоплати після прибуття контейнера в порт м. Одеси, Україна, за кожну партію товару, що підлягає відвантаженню.
Усі доповнення та зміни до Контракту дійсні якщо здійснені в письмовому вигляді та завірені уповноваженими представниками обох сторін
23 жовтня між Продавцем та Покупцем був укладений Додаток №31 до Контракту (далі   «Додаток»), яким Подавець та Покупець доповнили умови Контракту новими умовами поставки вказаного в Додатку.
Відповідно до п.1.1, 2.2, 2.6, 4.1-4.2. Додатку Продавець продає Позивачу наступний товар (далі   «Товар») на умовах Додатку: відбілену тканину Мікрофібра, 100% ПЕ, 220 см, вагою 82 ±5% г/м 2, 96x60/ Ne 75Dxl50D - lxl, 100% поліестер, артикул MICR082; відбілену тканину Мікрофібра, EMBOSSED, 100% ПЕ, 220 cм, вагою 82 ±5% г/м 2, 96x60 / Ne 75Dxl50D - lxl, 100% поліестер, артикул MICR082; офарбовану тканину Мікрофібра, EMBOSSED, 100% ПЕ, 220 cм, вагою 82 ±5% г/м 2, 96x60 / Ne 75Dxl50D - lxl, 100% поліестер, артикул MICR082.
Кількість Товару - 129   000±5% погонних метрів.
Ціна за 1 погонний метр відбіленої тканини Мікрофібра - 0,49 доларів США на умовах DAT.
Ціна за 1 погонний метр відбіленої тканини Мікрофібра, EMBOSSED - 0,505 доларів США на умовах DAT м. Одеса.
Ціна за 1 погонний метр пофарбованої тканини Мікрофібра, EMBOSSED - 0,525 доларів США на   умовах DAT м. Одеса.
Загальна сума відвантаження відповідно до Додатку складає 65 670,76 доларів США ± 5%.
Оплата до 20 лютого 2020 року.
Ціна Товару включає вартість товару, упаковки, маркування і транспортні витрати.
Товар постачається на умовах DAT м. Одеса.
Товар відвантажується з Китаю (компанія Nantong Richful Textile Co Ltd.) в середині грудня 2019 року.
30 грудня 2019 року Продавець виставив Позивачу до сплати відповідно до Додатку Рахунок- проформу №20191230 (надалі - «Рахунок-проформа»), відповідно до якого Позивач має сплатити вартість Товару в розмірі 65 670,76 доларів США.
13 лютого 2020 року позивач на підставі Рахунку-проформи перерахував Продавцю за Товар 15 670,76 доларів США відповідно до Платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах №37 від 13 лютого 2020 року, виданого позивачем (надалі - «Платіжне доручення 37»).
17 лютого 2020 року позивач на підставі Рахунку-проформи перерахував Продавцю за Товар його вартості, а саме 50 000,00 доларів США відповідно до Платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах №39 від 17 лютого 2020 року, виданого позивачем (надалі - «Платіжне доручення 39»).
19 лютого 2020 року позивач подав до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ40ДЕ №UA 100300/2020/402970 (надалі - «Митна декларація 402970»).
Відповідно до граф 20, 22 та 42 Митної декларації 402970 загальна вартість Товару склала 65 670,76 доларів США, як це зазначено в Додатку та Рахунку-проформі, а його поставка відбувала на умовах DAT м. Одеса, Україна відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Incoterms 2010), тобто Продавець оплатив витрати на перевезення товару та його розвантаження з транспортного засобу в узгодженому терміналі зазначеного місця призначення(м. Одеса, Україна).
На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема: Декларація митної вартості № UA100300/2020/402970 від 19 лютого 2020 року та фотокопії наступних документів: Контракту; Додатку; Рахунку-фактури; Платіжного доручення 37; Платіжного доручення 39; Коносаменту №ZІМUSNH 9096914 від 30 грудня 2019 року; Прайс-листа Продавця від 01 грудня 2019 року; Експертного висновку Житомирської торгово-промислової палати № В-278 від 12 лютого 2019 року (надалі - «Експертний висновок»); Експортної митної декларації №223120190004354833 від 30 грудня 2019 року.
19 лютого 2020 року відповідач надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями запит щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості Товару за митною декларацією 402970.
У запиті відповідач витребував від позивача надання наступних документів: 1) прайс-листа, що стосується задекларованого товару; 2) інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) виписки з бухгалтерської документації; 4) прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; 5) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.
19 лютого 2020 року позивач, ураховуючи відсутність у нього витребовуваних відповідачем документів, у тому числі у зв`язку з невзяттям позивачем на бухгалтерський облік спірного Товару через його перебування в зоні митного контролю відповідача, у відповідь на запит надав відповідачу Заяву №167 про надання всіх наявних документів згідно   ст. 53 Митного кодексу України.
19 лютого 2020 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100300/2020/000036/2, яким застосував другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості Товару, задекларованого позивачем у Митній декларації 402970.
19 лютого 2020 року відповідач у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100300/2020/000036/2 виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100300/2020/000036/2, якою відмовив позивачу в митному оформленні (випуску) Товару за Митною декларацією 402970.
24 лютого 2020 року позивач для випуску Товару у вільний обіг, керуючись положеннями частини сьомої   статті 55 МК України   та не погоджуючись із рішенням відповідача, подав відповідачу Митну декларацію ІМ40ДЕ №UА 100300/2020/403286 та відповідно до рішення фінансову гарантію для забезпечення сплати позивачем митних платежів для Товару в 122 339,01 грн. (надалі - «Фінансова гарантія»).
Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини восьмої   статті 55 МК України   встановлюють, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, шо декларуються.
08 травня 2020 року позивач, керуючись положеннями частини сьомої та восьмої   статті 55 Митного кодексу України   та не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів № UA 100300/2020/000036/2, надав відповідачу листа №0805/20-01 про скасування прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100300/2020/000036/2, винесення письмового рішення щодо визначення заявленої підприємством митної вартості та повернення фінансової гарантії.
Зокрема, для підтвердження заявленої митної вартості Товару на суму 65 670,76 доларів США, що була скоригована відповідно до рішення відповідача, надав відповідачу документи та інформацію:
1) щодо прайс-листа, що стосується задекларованого товару, та прейскурантів (прайса виробника товару - позивач звернув увагу відповідача, що у нього були відсутні станом на день подання листа будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) Продавця щодо спірного товару, крім тих, що раніше надавалися позивачем відповідачу. Окрему увагу відповідача позивач звернув на приписи частини третьої   статті 53 МК України, які покладають на позивача обов`язок щодо надання вищезазначених документів лише за умови їх наявності в позивача;
2) щодо інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість Товару і містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, позивач повідомив відповідача, що на час митного оформлення Товару він вже надавав останньому для ознайомлення на 2 аркушах (копії   банківських платіжних документів, що підтверджують вартість спірного Товару, а саме: Платіжне доручення 37 на суму 15 670,76 доларів США, з яких позивач перерахував 15 670,76 доларів в рахунок оплати за спірний Товар; Платіжного доручення 39 на суму 50 000,00 доларів США, з яких перерахував 50 000 доларів США в рахунок оплати за спірний Товар   ;
3) щодо виписки з бухгалтерської документації - позивач надав відповідачу для ознайомлення на 4 аркушах фотокопії наступних документів бухгалтерського обліку позивача щодо спірного   Товару: Видаткової накладної №6150 від 02 квітня 2020 року, складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна»; Податкової накладної №1985 від 26 квітня 2020 року, складеної позивачем; Видаткової накладної №6358 від 07 квітня 2020 року, складеної позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слов`янський Пух Україна»; Податкової накладної №128 від 02 квітня 2020 року, складеної позивачем;
4) щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - позивач повідомив відповідачу, що під час митного оформлення Товару він вже надавав останньому для ознайомлення на 2 аркушах фотокопію Експертного висновку;
5) щодо копії митної декларації країни відправлення - позивач додатково надав відповідачу для ознайомлення на 3 аркушах фотокопію Експортної митної декларації №223120190004354833 від 30 грудня 2019 року та її перекладу з китайської мови на українську.
27 травня 2020 року за результатами розгляду листа №0805/20-01 про скасування прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100300/2020/000036/2, винесення письмового рішення щодо визначення заявленої підприємством митної вартості та повернення фінансової гарантії, відповідач надав позивачу Листа №7.8-1/15 з відмовою.
Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Відповідно до частини другої      статті 1 Митного кодексу України      відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим   Кодексом, Податковим             кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до пункту 24 частини 1   статті 4 Митного кодексу України   вбачається, що митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього   Кодексу, законів   та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно з частинами 1-3   статті 38 Митного кодексу України   митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього   Кодексу   та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно ч. 1   ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зокрема, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2   ст. 52 Митного кодексу України).
Відповідно до приписів ч. ч. 1 та 2   ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій   статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3   ст. 53 Митного кодексу України).
У силу норм п. 2 ч. 6   ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій   статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Приписами ч. ч. 4-7   ст. 58 Митного кодексу України, визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За правилами ч. 3   ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, шо підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
З наведеного слідує, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з підстав, передбаченої ч. 3   ст. 53 МК України: у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, сьомою, восьмою, дев`ятою   статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою   статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до   розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Стаття 57 Митного кодексу України   встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього   Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей   59   і   60   цього   Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей   59   і   60   цього   Кодексу   за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до   статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до   статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої-восьмої та десятої   статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
Як вимагає частина друга   статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити зокрема: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою   статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994                        року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994                        року, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених   наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, що визначає обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: - неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); - невірно проведений розрахунок митної вартості; - невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у   статті 58 Митного кодексу України.
Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №813/1229/16.
Судом встановлено, що оскаржуване рішення не містить конкретної складової митної вартості товару, яка не була підтверджена позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за митною декларацією.
Як наслідок, суд критично ставиться до тверджень відповідача, наведених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товарів, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.
Як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву,   під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості та розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи надані не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:
1) умовами поставки за митною декларацією є DAT, в наданих для оформлення документах, а саме прайс-лист, термін дії якого вказаний грудень - березень 2020 б/н зазначено умови поставки товару EXW, в рахунку від 30.12.2019 № 20191230 взагалі не вказано умов поставки, які передбачено контрактом від 19.01.2020 № 030/18, а саме-CIF, також п.1.1. Контракту від 19.01.2020 зазначено, що продавець продає, а покупець купує Тканину та текстильні вироби на умовах CIF-порт Одеса (Україна) згідно Інкотермс 2010 в асортименті згідно Інвойсу по кожній партії товару, який додається до Контракту та являється невід`ємною частиною контракту після підписання Інвойсу сторонами. Інші умови поставки Контрактом від 19.01.2018 № 030/18 не передбачено;
2) відсутній договір на страхування товару, згідно якого андерайтером визначено страхові обов`язки, страховий ризик та умови страхування даної поставки, що переміщується згідно коносаменту від 30.12.2019 ZIMUSNH9096914;
3) відповідно до інформації, зазначеної в гр.31 ЕМД виробником товару є NANTONG RICHFUL TEXTILE CO.LTD, країна виробництва - Китай, тому невірно зазначено в графі 44 вищезазначеної ЕМД код документу 4104-зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу, так як продавцем товару являється UAB "Nostra".
Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до   статті 58 МКУ   з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.
З метою підтвердження числового значення заявленої митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог частини 2, 3 ст.53, ст.   54, ст.   57 МКУ   додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні. Додаткові документи декларантом не надані, 19.02.2020 надіслано лист №167 щодо завершення митного оформлення без врахування термінів, визначених   статтею 53 МКУ.
У зв`язку із зазначеним, керуючись положеннями частини 6 статті 54 та частиною 2 статті 58 Кодексу, заявлену декларантом митну вартість за ціною договору щодо товарів які імпортуються визнати не можливо.
Визначаючись щодо обґрунтованості доводів митниці щодо неможливості підтвердження поданими позивачем документами митної вартості товару, заявленого у митній декларації, суд зважає на наступне.
Так, судом після дослідження оскаржуваного рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 19.02.2020 №UA 100300/2020/000036/2 встановлено, що в ньому відповідач не конкретизував жодним чином яка складова або які складові митної вартості не підтверджені зі сторони позивача, що свідчить про формальний підхід відповідача до аналізу наданих позивачем документів для підтвердження митної вартості товару.
Відносно доводів відповідача, що поставка спірного Товару повинна була здійснюватися на підставі прайс-листа, а не Додатку №31 від 23 жовтня 2019 року, суд зазначає наступне.
Як зазначалося вище, відповідно до пунктів 1.1 та 2.1 Контракту продавець продає, а позивач купує тканину та готові текстильні вироби на умовах СІF - порт Одеса, Україна (відповідно до Incoterms 2010) в асортименті та в кількості згідно з інвойсом на кожну партію товару, які додаються до Контракту і являються невід`ємною частиною Контракту після підписання інвойсів сторонами.
Продавець і позивач погодили, що поставка товару здійснюється в асортименті та за цінами, погодженими сторонами в письмовому вигляді в інвойсах на кожну партію товару до Контракту.
У той же час, відповідно до пунктів 9.2-9.3 Контракту всі доповнення та зміни до Контракту чинні, якщо здійснені в письмовому вигляді та завірені уповноваженими представниками обох сторін. Усі додатки, які погоджені сторонами та підписані окремо, є невід`ємною частиною Контракту. Таким чином, Продавець та позивач, переслідуючи мету доповнити Контракт, уклали Додаток №31 від 23 жовтня 2019 року, у якому, зокрема у п. 4.1, визначили умови поставки Товару - DAT (м. Одеса, Україна) та яким жодним чином не порушили умов та порядку здійснення поставки Товару відповідно до Контракту.
Суд відхиляє доводи відповідача, що позивач не підтвердив витрати на страхування товару, адже відповідно до умов поставки DAT, ані продавець, ані позивач не мали жодних зобов`язань щодо страхування спірного товару, а відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції.
Суд критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, а саме: Декларацією митної вартості № UA100300/2020/402970 від 19 лютого 2020 року та фотокопіями наступних документів: Контракту; Додатку №31 від 23 жовтня 2019 року; Рахунку-фактури; Платіжного доручення 37; Платіжного доручення 39; Коносаменту №ZІМUSNH 9096914 від 30 грудня 2019 року; Прайс-листа Продавця від 01 грудня 2019 року; Експертного висновку Житомирської торгово-промислової палати № В-278 від 12 лютого 2019 року (надалі - «Експертний висновок»); Експортної митної декларації №223120190004354833 від 30 грудня 2019 року та не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.
Суд зазначає, що витребування відповідачем у його запитах щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості спірного товару позивача бухгалтерської документації було передчасним, адже станом на день направлення запитів відповідача спірний товар знаходився в зоні митного контролю Київської митниці Держмитслужби та не був випущений у вільний обіг на митну територію України, що зумовлювало об`єктивну відсутність витребуваних документів у позивача.
Відтак, вказані в рішенні відповідачем мотиви його прийняття не відповідають дійсності.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що подані декларантом документи є належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору, а тому рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 19.02.2020 №UA100300/2020/000036/2 є протиправним та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається      до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
За правилами   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.   242,   308,   315,   316,   321,   322,   325,   328,   329 КАС України, колегія суддів,      -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року -   без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.   328,   329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                             В.О. Аліменко

Судді                                                                                 А.Ю. Кучма

                                                                                          І.О. Лічевецький