ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 квітня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/16333/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                            Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження  в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 29.11.2021 р. (суддя Олійник В.М.) в справі № 160/16333/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій (бездіяльності) військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не здійсненні нового розрахунку матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, отриманою під час проходження військової служби, за 2015, 2017 роки; зобов`язання здійснити перерахунок матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, отриманої під час проходження військової служби, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди під час проходження військової служби за 2015, 2017 роки з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання виплатити матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди з урахуванням раніше виплачених сум за 2015, 2017 роки.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 р. позов задоволено, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо здійснення ОСОБА_1 нарахування і виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2015 та 2017 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, отриманої під час проходження військової служби; зобов`язано військову частину НОМЕР_1  здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 за 2015, 2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди  та раніше виплачених сум.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову або повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Зазначає про неврахування судом першої інстанції, що виплата військовослужбовцям матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб у 2015 та 2017 роках здійснювалась на підставі наказу Міністерства оборони України від 11.06.2008 р. № 260, який втратив чинність 20.07.2018 р., відповідно до якого така матеріальна допомога надавалась в розмірі, що не перевищує їх місячне грошове забезпечення (п. 33.1), розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (абз. 1 п. 33.3), а до місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються, посадові оклади, оклади за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець мав право на день підписання наказу про надання допомоги (абз. 2 п. 33.3).
Щомісячну грошову винагороду встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 889, на виконання якої видано накази Міністерства оброни України  від 15.11.2020 р. № 595 та від 24.10.2016 р. № 550, якими затверджено Інструкцію про розмірі та порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця Збройних Сил України. При цьому такої інструкцією встановлено перелік складових місячного грошового забезпечення, з якого має обраховуватися винагорода, який є відмінним від грошового забезпечення.
Крім того, рішенням Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.12.2019 р. військову частину НОМЕР_1 виключено з системи розпорядників бюджетних коштів та зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 . Тобто, на цей час відповідач не є розпорядником бюджетних коштів, але наділений повноваженням видавати відповідні накази про виплату грошового забезпечення.
Відповідно,  не відповідач, а саме військова частина НОМЕР_2 може здійснити розрахунки з позивачем, а судом першої інстанції ця особа не залучена до участі в справі. 
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій з січня 2015 року, у період з 09.08.2005 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з наказу від 09.08.2005 р. №152 (по стройовій частині) майора ОСОБА_1 визнано таким, що з 09.08.2005 року справи та посаду офіцера відділення інформаційно-пропагандистського забезпечення відділу з гуманітарних питань прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.
Відповідно до наказу начальника Генерального штабу – Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.09.2019 №461 полковника ОСОБА_1 звільнено у запас відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (підпункт «б») за станом здоров`я.
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2019 №206 (по стройовій частині) з 17.10.2019 позивача виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення  та направлено для зарахування на військовий облік до Індустріального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Дніпра.
У вказаному вище наказі зазначено, що станом на 26.09.2019 вислуга років у Збройних Силах становить: календарна – 28 років 01 місяць 25 днів. Станом на 17 жовтня 2019 року щорічну відпустку за 2019 рік використав, грошову допомогу для оздоровлення отримав. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань на підставі Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, за 2019 рік не отримав. Також, згідно з витягом  з наказу № 206 від 26.09.2019 виплачено грошову компенсацію в сумі 96   401,19 грн. та одноразову грошову допомогу по звільненню.
16.08.2021 року позивач звернувся до військової частини із запитом щодо отримання інформації (документів), в тому числі щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з розкладанням на складові за період 2015-2018 роки.
За результатом опрацювання запиту позивача листом від 30.08.2021 за вих.№524 військовою частиною  підготовлено  довідки.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 30.08.2021 №52417 сума матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 рік склала 5193,38 грн. та з наступних складових: оклад за званням – 135,00 грн., посадовий оклад – 1600,00 грн., надбавка за вислугу років (35%) – 607,25 грн., надбавка за особливості проходження служби (50%) – 1171,13 грн., надбавка за таємність (15%) – 240,00 грн. та премія (90%) – 1440,00 грн. Виплата проведена у листопаді 2015 року.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 30.08.2021 №52419 сума матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік склала 9963,50 грн. та з наступних складових: оклад за званням – 135,00 грн., посадовий оклад – 1600,00 грн., надбавка за вислугу років (40%) – 694,00 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) – 1214,50 грн., надбавка за таємність (15%) – 240,00 грн. та премія (380%) – 6080,00 грн. Виплата проведена у грудні 2017 року.
Суд першої вважав, що  до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми   Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 р. № 260,   в частині обмеження включення до грошового забезпечення, з якого нараховується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, щомісячної додаткової грошової винагороди, тому дійшов висновку, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 та 2017 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди є протиправними, а тому відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 та 2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
          Суд визнає приведений висновок частково обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу, з якої звільнений у запас наказом начальника Генерального штабу – Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.09.2019 р. №461  відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2019 р. №206 (по стройовій частині) позивач з 17.10.2019 р. виключений із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.
На звернення позивача  до військової частини з питання  виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідач листом від 30.08.2021 р. за вих.№524 надав позивачу  відповідні довідки.
За змістом довідки військової частини НОМЕР_2 від 30.08.2021 р. №52417 сума матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 рік склала 5 193,38 грн., при визначенні розміру матеріальної допомоги враховано наступні складові грошового забезпечення: оклад за військовим званням – 135,00 грн., посадовий оклад – 1 600,00 грн., надбавка за вислугу років (35%) – 607,25 грн., надбавка за особливості проходження служби (50%) – 1 171,13 грн., надбавка за таємність (15%) – 240,00 грн., премія (90%) – 1 440,00 грн. Виплата матеріальної допомоги проведена у листопаді 2015 року.
Відповідно до довідки від 30.08.2021 р. №52419 сума матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік склала 9 963,50 грн., при визначенні розміру матеріальної допомоги враховано наступні складові грошового забезпечення: оклад за військовим званням – 135,00 грн., посадовий оклад – 1 600,00 грн., надбавка за вислугу років (40%) – 694,00 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) – 1 214,50 грн., надбавка за таємність (15%) – 240,00 грн.,  премія (380%) – 6 080,00 грн. Виплата матеріальної допомоги проведена у грудні 2017 року.
          Спірним в цій справі є питання врахування при визначенні розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2015 та 20217 роках щомісячної додаткової грошової винагороди.
          Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII   (далі - Закон № 2011-XII, застосовується в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до статті 1-2 якого   військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в   Конституції України   та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Частинами другою - четвертою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 р. №1294 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Абзацами 1 та 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.10.2010 р. № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі – постанова № 889) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема,  військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;  військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): 
з 01 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; 
з 01 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; 
з 01 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; 
з 01 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; 
з 01 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
Згідно із пунктом 2 постанови № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Міністерством оборони України наказом від 15.11.2010 р. № 595, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.09.2012 р. за № 1540/21852, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі – Інструкція № 595), за змістом пунктів 3 та 4 якої до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення, і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників)).
Відповідно до пункту 5 Інструкції № 595 винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Пунктами 8 ат 9 Інструкції № 595 передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 р. № 550, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2016 р. за № 1470/29600, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі – Інструкція № 550), визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 15.11.2010 р. № 595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України».
Пунктом 1 Інструкції № 550 встановлено, що ця інструкція  визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).
Відповідно до пункту 3 Інструкції № 550 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений)
Згідно з пунктом 5 Інструкції № 550 винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Пунктами 8-10 Інструкції № 550 встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за: порушення статутних правил несення служби; особисті незадовільні показники командирської, бойової та мобілізаційної підготовки; уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб.
Військовослужбовцям зменшується розмір винагороди згідно з наказами командирів (начальників) за той місяць, у якому були допущені ці порушення, або за місяць, у якому ці накази надійшли до військової частини.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 р. № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України  14.07.2008 р. за № 638/15329, (далі - Інструкція № 260).
Відповідно до розділу XXXIII «Правила виплати матеріальної допомоги» Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (п. 33.1). 
Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п. 33.3).
Тобто, є правильним зазначення судом першої інстанції, що Законом №2011-ХІІ та чинною на час спірних відносин постановою Кабінету Міністрів України №1294 передбачено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входить, в тому числі, щомісячні (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення, та висновок про те, що винагороди, які мають постійний характер, входять до складу грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно, щомісячна додаткова грошова винагорода, яка  установлена постановою Кабінету Міністрів № 889 та виплачувалася військовослужбовцям щомісяця з дня її запровадження до дня виключення такого військовослужбовця із списків особового складу частини,  мала постійний (систематичний) характер.
Виходячи з довідок відповідача від 30.08.2021 р. №52417 та № 52419, при визначенні суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 та 2017 роки відповідачем не врахована щомісячна додаткова грошова допомога як складова грошового забезпечення.
За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 р. у справі № 522/2738/17, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
22 вересня 2010 року Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади прийняв постанову, якою з 01 жовтня 2010 року установив щомісячну додаткову грошову винагороду. 
Зі змісту постанови № 889 слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.
Відповідних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.11.2021 р. у справі №825/997/17.
Віднесення зазначеної винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення також підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 р. у справі № 522/2738/17.
Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність не включення  відповідачем щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення для обчислення розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка виплачені позивачу у 2015 та 2017 роках.
Доводи апелянта спростовуються приведеними вище висновками суду та висновками Великої Палати Верховного Суду, які цілком обґрунтовано застосовані судом першої інстанції при вирішенні цієї справи відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.
Суд звертає увагу, що при посиланні на  Інструкцію №260   як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає структуру і склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, відповідачем не враховано пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку і розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
Ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.
Враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, застосуванню підлягають норми   Закону № 2011-ХІІ   та постанови № 889, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин,  а не  Інструкцій № 260, тобто до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми   Інструкції № 260   в частині обмеження включення до грошового забезпечення, з якого нараховується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, щомісячної додаткової грошової винагороди.
          Разом з тим, суд визнає доречними доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині зобов`язання саме військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу суму матеріальної допомоги з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
Відповідачем у відзиві на позову заяву заявлено клопотання про залучення до участі в справі військової частини НОМЕР_2 в якості другого відповідача з тих підстав, що рішенням Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.12.2019 р. військову частину НОМЕР_1 виключено з системи розпорядників бюджетних коштів та зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 , до відзиву долучено відповідний лист.
Судом першої інстанції клопотання відповідача не розглянуто, військову частину НОМЕР_2 не залучено до участі в справі.
Судом встановлено, що рішенням Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.12.2019 р. військову частину НОМЕР_1 виключено з системи розпорядників бюджетних коштів та зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 .
Відтак, на час вирішення справи відповідач втратив статус розпорядника бюджетних коштів, тобто не має повноважень на виплату будь-яких коштів за рахунок бюджетних асигнувань, а виплата позивачу матеріальної допомоги у належному розмірі має здійснюватися саме військовою частиною НОМЕР_2 , а не військовою частиною НОМЕР_1 .
Суд першої інстанції мав при розгляді справи залучати військову частину НОМЕР_2 до участі в справі як другого відповідача, проте такі дії не вчинив, а суд апеляційної інстанції позбавлений компетенції на здійснення такої  дії  в силу того, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції (частина п`ята статті 308 КАС України).
Враховуючи приведені обставини, є неправильним висновок суду першої інстанції про покладання обов`язку з виплати матеріальної допомоги у належному розмірі на особу,  яка не є розпорядником бюджетних коштів, а враховуючи відсутність у суду апеляційної інстанції компетенції на притягнення належного відповідача до  участі в справі на стадії апеляційного перегляду справи, рішення суду першої інстанції в цій частині має бути скасовано та в задоволенні саме цих позовних вимог, звернутих до особи, які не може відповідати за позовом, належить відмовити.
           З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції  неповно з`ясовані  обставини, що мають значення для справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права,  що є підставою  для часткового скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення у скасованій частині нового рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за  правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України  розглядаються за правилами загального позовного провадження,  судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку,  крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,  315,   317, 321,   322, 325  Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 29.11.2021 р. в справі № 160/16333/21 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 29.11.2021 р. в справі № 160/16333/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 за 2015, 2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди  та раніше виплачених сум.
Ухвалити в цій частині  нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 за 2015, 2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди  та раніше виплачених сум відмовити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 27.04.2022 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом
          Повне судове рішення складено 27.04.2022 р. 
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко