ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року 

м. Київ
справа №492/321/16-а
адміністративне провадження № К/9901/22091/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області 
на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 (суддя Лук`янчук О.В.)
у справі № 492/321/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області
про визнання протиправним та скасування рішення.

У С Т А Н О В И В:

1.          У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області, в якому просив:
-          визнати неправомірною відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно з п. «б» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо занятих на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, що досяг  55 років та при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років і 6 місяців на вказаній роботі;
-          зобов`язати відповідача призначити пенсію на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 10.08.2015.
2.          Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 06.04.2016 позов задоволено.
3.          Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2016 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області повернуто апелянту у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду від 23.08.2016, а саме несплатою судового збору. 
4.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.12.2016 касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області повернуто скаржникові.
5.          Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017 відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 06.04.2016 з підстав, визначених ч.4 ст.189 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017).
6.          03.04.2017 Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
7.          Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що виходячи з аналізу ст. 129 Конституції України, ст. ст.7, 10, 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) сплата судового збору не повинна бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб, незалежно від їх майнового стану, що відповідає гарантуванню принципу рівності та забезпечення права на апеляційне оскарження рішень адміністративного суду.
8.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.04.2017 відкрито касаційне провадження у справі. 
9.          У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу було передано для розгляду до Верховного Суду.
10.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.
11.          Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
12.          Відповідно до ст.189 Кодексу адміністративного судочинства, в редакції діючій на час постановлення оскарженої ухвали суду, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
13.          Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
14.          Незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.
15.          Отже, законодавством передбачено як дії суду при подачі апеляційної скарги після закінчення строків, установлених статтею 186 Кодексу, так і дії суду у разі неподання у встановлений судом строк заяви про поновлення цього строку або визнання судом підстав для поновлення строку, вказаних у заяві, неповажними.
16.          Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, апеляційний суд виходив з того, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
17.          Відсутність бюджетного фінансування не дає суб`єкту владних повноважень право у будь-який необмежений час після слину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.  
18.          При цьому, суд апеляційної інстанції врахував, що оскаржуване судове рішення ухвалено в квітні 2016 року, а апеляційна скарга подана у січні 2017, тобто з моменту ухвалення судового рішення і до моменту його оскарження минув значний період часу. 
19.          Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для поновлення такого строку, оскільки відсутність на рахунках суб`єкта владних повноважень коштів для сплати судового збору не може бути підставою для надання йому певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу, зокрема, позивачем, який сплатив відповідний збір при подачі позову.
20.          При цьому колегія суддів зазначає, що у Верховному Суді сформувалася усталена практика щодо питання оцінки поважності причин пропуску строку через неможливість сплати суб`єктом владних повноважень судового збору з огляду на відсутність у нього коштів для здійснення таких видатків, яка зводиться до того, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними (зокрема у постановах від 28.08.2018 у справі №825/971/17, від  01.08.2019 у справі №1440/1822/18, від 19.03.2020 у справі №0840/3465/18, від 10.09.2020 у справі №806/2321/16, від 14.09.2020 у справі № 405/7262/17, від 06.10.2020 у справі №826/24448/15, від 13.10.2020 у справі №200/11691/19-а, від 19.10.2020 у справі №806/2950/15).
21.          Отже, в даному випадку, колегія суддів не знаходить підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.
22.          Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
23.          Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
24.          Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
25.          Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.
26.          Аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями, можуть скористатися правом їх оскарження у апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним Кодексом строк. При цьому усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.
27.          Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.
28.          Необхідно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
29.          Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі №809/1087/17, від 22.11.2018 у справі №815/91/18 та від 17.06.2021 у справі №570/4516/19.
30.          Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
31.          З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, у зв`язку з чим касаційна скарга, в межах її доводів, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі №  492/321/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                                             А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                                            О.П. Стародуб