УХВАЛА

25 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 320/1344/21
адміністративне провадження № К/990/11934/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Калашнікової О.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Білак М.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від  17 грудня 2021 року
у справі №320/1344/21
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства охорони здоров`я України 
про визнання протиправними рішень,- 
УХВАЛИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України, в якому позивач просить суд про визнання протиправними наказів МОЗ України № 521 від 25 лютого 2020 року та №2760 від 30 листопада 2020 року. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 296 КАС України, а саме, до скарги не додано документ про сплату судового збору. 
Відповідно до наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року апелянт отримав 30 листопада 2021 року.
Строк для усунення недоліків апеляційної скарги сплинув 06 грудня 2021 року.
Станом на 17 грудня 2021 року недоліки апеляційної скарги усунуті не були.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Повертаючи апеляційну скаргу на підставі частини другої статті 298 КАС України суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржником не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Так, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року залишено апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху та запропоновано скаржнику в строк до 5 днів з моменту отримання цієї ухвали усунути виявлені недоліки шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в установленому законом розмірі.
Надаючи оцінку доводам позивача про звільнення від сплати судового збору, як учасник бойових дій, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору, оскільки спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав скаржника, що безпосередньо пов`язані із реалізацією ним статусу учасника бойових дій.
Так, колегія суддів зазначила, що відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Суд вказав, що як зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №9901/70/20, встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до адміністративного суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Суд апеляційної інстанції виснував, що Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими ОСОБА_1 звернувся у цій справі.
Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику, якщо не усунуто недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений судом строк.
Як встановлено судом апеляційної інстанції та не заперечується скаржником, копію ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року апелянт отримав 30 листопада 2021 року.
Строк для усунення недоліків апеляційної скарги сплинув 06 грудня 2021 року.
Станом на 17 грудня 2021 року недоліки апеляційної скарги усунуті не були.
Відповідно до частини другої ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги на підставі частини другої статті 298 КАС України     .
У касаційній скарзі скаржник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки позивач звільнення від сплати судового збору, як учасник бойових дій на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Надаючи оцінку вказаним доводам скаржника, Суд виходить з наступного.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір».
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Правовий статус ветеранів війни, до яких належать учасники бойових дій, визначений Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
У статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», закріплені пільги учасникам бойових дій та гарантії їх соціального захисту, а у частині другій статті 22 цього Закону встановлено, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» у сукупності з положеннями частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дає підстави для висновку, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з реалізацією їхнього правового статусу.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала аналогічну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», зокрема, у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17.
Перевіряючи наявність підстав для звільнення скаржника як учасника бойових дій від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі суд апеляційної інстанції з висновками якого погоджується суд касаційної інстанції, виходив з того, що предметом спору цієї справи не пов`язані з порушенням права на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій, а тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що судовий збір за подання апеляційної скарги у справі № 148/2351/21 підлягає сплаті на загальних підставах.
Зважаючи на викладене, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу з підстав не усунення недоліків апеляційної скарги, вірно застосував положення частини другої статті 298 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Крім того, Суд вважає за необхідне зазначити, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81): «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).
Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд), за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із     Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР     та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом.
У справі "Шишков проти Росії" (Shishkov v. Russia, заява № 26746/05, п. 108-112) Суд нагадує, право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб (Ashingdane v. the United Kingdom, 8225/78, п. 57).
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від  17 грудня 2021 року у справі №320/1344/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправними рішень.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	О.В. Калашнікова Н.М. Мартинюк   М.В. Білак