ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 червня 2022 року           справа №360/5011/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року (повне судове рішення складено 19 жовтня 2021 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/5011/21 (суддя в І інстанції Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – Управління), в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування йому до пільгового стажу підземної роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-ІV), періодів роботи з 07.08.1989 по 26.08.1989, з 11.07.1991 по 02.08.1991, з 01.09.1992 по 09.10.1992, з 30.12.1998 по 31.12.1999, з 01.01.2021 по 03.07.2021 та до його страхового стажу роботи періоду роботи з 01.01.2021 по 03.07.2021;
- зобов`язати Управління зарахувати позивачу до його пільгового стажу підземної роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з 07.08.1989 по 26.08.1989, з 11.07.1991 по 02.08.1991, з 01.09.1992 по 09.10.1992, з 30.12.1998 по 31.12.1999, з 01.01.2021 по 03.07.2021 та до його страхового стажу роботи періоду роботи з 01.01.2021 по 03.07.2021, та здійснити перерахунок пенсії з 04.07.2021, тобто з дня її призначення з урахуванням цього стажу, та виплатити різницю в пенсії яка склалася з 04.07.2021 (а.с.1-7).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 останньому виповнилось 50 років. 14 липня 2021 року він звертався з заявою до відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Луганської області про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-ІV. Після розгляду його заяви та прийнятих документів працівниками Пенсійного фонду України ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком на пільгових умовах, починаючи з 04.07.2021, до його пільгового стажу було зараховано тільки 13 років 10 місяців 22 дня, та не було зараховано до пільгового підземного стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди його роботи: з 07.08.1989 по 26.08.1989, коли він працював на шахті «Советська» Советського виробничого об`єднання з добичі вугілля «Советськвугілля» учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті; з 11.07.1991 по 02.08.1991, коли він працював на шахті «Советська» Советського виробничого об`єднання з добичі вугілля «Советськвугілля» гірником підземним 2 розряду; з 01.09.1992 по 09.10.1992, коли він працював на шахті «Советська» Советського виробничого об`єднання з добичі вугілля «Советськвугілля» гірником з ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем у шахті; з 30.12.1998 по 31.12.1999, коли він працював у Державному відкритому акціонерному товаристві шахта «С.М.Кірова» гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті; з 01.01.2021 по 03.07.2021, коли він працював у відокремленому підрозділі шахта «Карбонит» Державного підприємства «Первомайськвугілля» прохідником підземним з повним робочим днем під землею. Тобто, не було зараховано до пільгового стажу роботи, на час виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах 1 рік 8 місяців 26 днів. Також період роботи з 01.01.2021 по 03.07.2021, не був зарахованій ще і до загального страхового стажу. Позивач вказав, що ОСОБА_1 не було зараховано до пільгового підземного стажу 1 рік, 8 місяців 26 днів, при розрахунку його пенсії, також не були застосовані норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», що значно вплинуло на розмір його пенсії. 
12 серпня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганської області з заявою про перерахунок йому пенсії з часу призначення, з урахуванням всього його стажу роботи на підземних роботах та з урахуванням вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». На свою заяву перерахувати пенсію, ОСОБА_1 отримав відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганської області від 09.09.2021 у якій зазначено, що при призначені йому пенсії стаж роботи ОСОБА_1 визнається тільки строком 24 роки 11 місяців 09 днів, в тому числі стаж на підземних роботах визнається строком 13 років 10 місяців 22 дні, та що при призначені пенсії не було зараховано до пільгового підземного стажу роботи періоди з 07.08.1989 по 26.08.1989, з 11.07.1991 по 02.08.1991, з 01.09.1992 по 09.10.1992, та з 30.12.1998 по 31.12.1999, так як необхідно було надати довідки, які уточнюють його пільговий стаж роботи за ці періоди, але позивач таких довідок не надав. Період роботи з 01.01.2021 по 03.07.2021 не був зарахованій ні до страхового, ні до пільгового стажу роботи у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків підприємством за цей період, на час звернення за призначенням пенсії. 
Позивач вважає протиправними дії Управління щодо не зарахування до його пільгового стажу підземної роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-ІV, періодів роботи з 07.08.1989 по 26.08.1989, з 11.07.1991 по 02.08.1991, з 01.09.1992 по 09.10.1992, з 30.12.1998 по 31.12.1999, з 01.01.2021 по 03.07.2021 та до його страхового стажу роботи періоду роботи з 01.01.2021 по 03.07.2021, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що період роботи з 30.12.1998 по 31.12.1999 на ДВАТ «Шахта ім.Кірова» не зарахований до пільгового, оскільки в даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування підприємством в зазначеному періоді не визначено пільговий стаж, відсутні відомості по спеціальному стажу. До пільгового стажу не зараховано період з 07.08.1989 по 26.08.1989, з 11.07.1991 по 02.08.1991, з 01.09.1992 по 09.10.1992 на шахті «Радянська» у зв`язку із відсутністю інформації про підземні спуски у шахту, про відволікання від роботи. Період роботи з 01.01.2021 по 03.07.2021 не зараховано до страхового та до пільгового стажу роботи у зв`язку з відсутністю в реєстрі застрахованих осіб  Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про сплату страхових внесків підприємством ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля». 

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1).
Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів справи.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 31.10.1997 Совєтським РВ УМВС України в м.Макіївці, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.9-10,11).
Позивач є внутрішньо переміщеною особою з фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 (а.с.12).
14.07.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав документи, вказана заява зареєстрована за №1936 (а.с.48-49,50-51,52-88).
Рішенням управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 23.07.2021 №122950001746 призначено пенсію позивачу відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж складає 37 років 10 місяців 10 днів, в тому числі робота за Списком №1 - 13 років 10 місяців 22 дні (а.с.92-93).
12.08.2021 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії з часу призначення пенсії, тобто з 04.07.2021, з урахуванням його стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів його роботи з 07.08.1989 по 26.08.1989, з 11.07.1991 по 02.08.1991, з 01.09.1992 по 09.10.1992, з 30.12.1998 по 31.12.1999, з 01.01.2021 по 03.07.2021 та до його страхового стажу роботи періоду роботи з 01.01.2021 по 03.07.2021 (а.с.99-101).
На звернення представника позивача від 12.08.2021 відповідачем надано відповідь від 09.09.2021 №3616-3634/А-02/8-1200/21, в якій вказав, що з 04.07.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стаж роботи склав 24 роки 11 місяців 9 днів, в тому числі стаж на підземних роботах - 13 років 10 місяців 22 дні. Пільговий стаж враховано по 31.12.2020 (за даними системи персоніфікованого обліку). Коефіцієнт стажу склав 0,37917 ((24 р.+ 13) х 12 міс. + 11 міс.) : 1200. До пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи з 07.08.1989 по 26.08.1989, з 11.07.1991 по 02.08.1991, з 01.09.1992 по 09.10.1992, з 30.12.1998 по 12.05.2001 у зв`язку з відсутністю довідок, виданих відповідно до Порядку. Період роботи з 01.01.2021 по 03.07.2021 не зараховано до страхового стажу роботи у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків підприємством. Довідки, які позивач додав до звернення, видані в м. Донецьку та м. Макєєвка. Міста Донецьк та Макєєвка розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей». Перевірити факт роботи в шкідливих умовах буде можливим лише після проведення зазначеної території під контроль органів державної влади України. Враховуючи викладене, долучити до пенсійної справи довідки, додані до звернення неможливо (а.с.120-123).
В матеріалах справи наявна трудова книжка серії НОМЕР_3 від 14.08.1989 (а.с.13-15); диплом НОМЕР_4 (а.с.16); довідка №224/7 від 14.07.2021 про роботу ОСОБА_1 в ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля» (а.с.17); довідки №224/8 від 14.07.2021 про роботу ОСОБА_1 в ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля» (а.с.18); витяг розрахунку стажу ОСОБА_1 з електронної справи (а.с.19-20); довідка №159 від 25.02.2021 про роботу ОСОБА_1 на шахті «Советська» Советського виробничого об`єднання з добичі вугілля «Советськвугілля» (а.с.23); довідка №76 від 25.02.2021 про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 1989 року по 1992 рік (а.с.24);  довідка про зміну назви підприємства шахти «Советська» (а.с.25); довідка №12/87 від 08.02.2021 про роботу ОСОБА_1 на шахті «ім.С.М.Кірова» ДП «Макиїввугілля» (а.с.26); довідка №176 від 04.03.2021 про заробітну плату ОСОБА_1 за 1999 рік (а.с.27); довідка №177 від 04.03.2021 про заробітну плату ОСОБА_1 за період 2000-2001 роки (а.с.28); наказ №339 від 20.07.1995 про результати проведення атестації робочого місця на шахті «Советська» (а.с.29-30); індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 (а.с.31-33).
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) цей  акон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].
Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Абзацами 9, 10 частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня  2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:
- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);
- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);
- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Абзацами першим та другим пункту 2 розділу Прикінцеві положення Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
Пунктом 20 Порядку 637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).
Згідно з пунктом 1.1 розділу І «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Відповідно до пункту 1.3 розділу І «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема:
документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення;
для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам (абзаци 1 та 2 підпункту 3).
Абзацом першим пункту 2.7 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Пунктом 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку  № 22-1 встановлено, що при прийманні документів працівник сервісного центру:
ідентифікує заявника (його представника);
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви (абзац третій пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).
Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).
Відповідно до пункту 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію  Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки; після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації, як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону  № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.     
Як слідує з матеріалів справи, позивачем при первинному зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії надавалась серед інших документів і трудова книжка.
Дослідженням трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 встановлено наступне (а.с.13-15):
- з 07.08.1989 позивач був прийнятий на шахту «Советська» Советського виробничого об`єднання з добичі вугілля «Советськвугілля» учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті, для проходження виробничої практики (запис №2) та 26.08.1989 звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики (запис №3);
- 11.07.1991 позивач прийнятий на шахту «Советська» Советського виробничого об`єднання з добичі вугілля «Советськвугілля» гірником підземним 2 розряду (запис №4) та 02.08.1991 звільнений у зв`язку з закінченням практики (запис №5);
- 01.09.1992 позивач прийнятий на шахту «Советська» Советського виробничого об`єднання з добичі вугілля «Советськвугілля» гірником з ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем у шахті (запис №6) та 09.10.1991 звільнений у зв`язку з закінченням практики згідно статті 38КЗпП України (запис №7);
- 30.12.1998 позивач прийнятий у Державне відкрите акціонерне товариство шахта «С.М.Кірова» гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті (запис №12) та 12.05.2001 звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП України (запис №13);
- 12.07.2017 по теперішній час прийнятний прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля» (запис №28). Робоче місце пройшло атестацію у 2015 та 2020 роках (записи №29 та 30). 
На підтвердження наявності пільгового стажу за Списком № 1 в матеріалах справи наявні: довідка №224/7 від 14.07.2021 про роботу ОСОБА_1 в ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля» з 02.04.2020 по 16.08.2020, з 17.08.2020 по 01.11.2020, з 02.11.2020 по 16.03.2021 (а.с.17); довідка №224/8 від 14.07.2021 про роботу ОСОБА_1 в ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля» з 20.03.2021 по 23.06.2021, з 24.06.2021 по 14.07.2021 (а.с.18).
Доводи відповідача про те, що період роботи з 01.01.2021 по 03.07.2021 не зараховано до страхового стажу роботи у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків підприємством, суд вважає неприйнятними з огляду на наступне.
Відповідно до частини шостої статті 20 Закону № 1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Згідно із частиною дванадцятою статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Згідно із частиною третьою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
У відповідності до статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.
Згідно із частиною одинадцятою та дванадцятою статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
З огляду на положення частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV, законодавцем визначено дві обов`язкові умови для включення стажу роботи особи до страхового стажу, а саме:
1) особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;
2) сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Як вказано у частині другій статті 24 Закону № 1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17.
Крім того, в матеріалах справи наявний реєстр застрахованих осіб відносно позивача (форма ОК-5) (а.с.31-33).
З вказаного реєстру вбачається, що у спірний період з  01.01.2021 по 03.07.2021 позивач працював у роботодавця за кодом ЄДРПОУ 26402983, що відповідно до відомостей про страхувальника відповідає ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля».
Також з вищевказаного реєстру вбачається, що позивач у вказаний період мав безпосередньо спеціальний стаж на підприємстві з кодом страхувальника - 26402983 та за кодами підстави обліку спецстажу - НОМЕР_5 (а.с.33).
Відповідно до постанов правління Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) № 7-6 від 10.06.2004 «Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», № 26-1 від 05.11.2009 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 22-2 від 08.10.2010 «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та № 25-2 від 03.12.2013 «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління ПФУ від 08.10.2010 № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спецстажу за № НОМЕР_5 та НОМЕР_6 для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці:
- код НОМЕР_5 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці – жінкам;
- код НОМЕР_6 - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам.
Тобто, при здачі звітів страхувальником - ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля» до органів ПФУ зазначалося, що страхові внески за позивача вносилися за вищевказаними професіями за відповідними кодами, що в свою чергу відповідає положенням ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Той факт, що за спірний період  роботодавець не сплачував страхові внески не може бути підставою для незарахування як до страхового, так і до пільгового стажу позивача вказаний період роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.
Внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач фактично позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за вказаний період, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.
Окрім того, в уточнюючих довідках ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля» наявна вся інформація щодо атестації робочого місця та інших відомостей необхідних для підтвердження пільгового стажу (а.с.18).
З огляду на наведене та наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач безпідставно не зарахував  період роботи позивача з 01.01.2021 по 03.07.2021 в ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля» як до страхового, так і до пільгового стажу.
Що стосується періодів роботи позивача з 07.08.1989 по 26.08.1989, з 11.07.1991 по 02.08.1991, з 01.09.1992 по 09.10.1992, з 30.12.1998 по 31.12.1999, то суд зазначає, що відомості щодо роботи у вказані періоди підтверджені трудовою книжкою. Крім того, щодо зарахування вказаних періодів роботи до пільгового стажу позивач надав уточнюючі довідки, які  видані підприємствами, що розташовані на окупованій території, при цьому в них наявна вся інформація необхідна, для віднесення вказаних періодів роботи позивача до пільгового стажу (а.с.23-30).
З цього приводу суд зазначає наступне.  
Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.
Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Згідно з частиною першою статті 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Відповідно до частин другої та третьої статті 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
При цьому матеріалами справи підтверджено, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України.
Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus V. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer V. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.
При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96).
Отже, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92).
Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).
Таким чином, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Отже, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської та Донецької областей, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на соціальне забезпечення не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо призначення пенсії.
Таким чином, суд враховує, що відомості, вказані в наданих позивачем довідках, наказах про проведення атестації та трудовій книжці позивача, є достатніми для зарахування спірних періодів до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Отже, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягає зарахуванню стаж роботи з 07.08.1989 по 26.08.1989, з 11.07.1991 по 02.08.1991, з 01.09.1992 по 09.10.1992, з 30.12.1998 по 31.12.1999.
Враховуючи те, що відповідач не приймав рішення про відмову в зарахуванні спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача, окружний суд дійшов обгрунтованого висновку, що в даному випадку відповідач вчинив протиправні дії щодо не зарахування ОСОБА_1 до його пільгового стажу підземної роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів роботи з 07.08.1989 по 26.08.1989, з 11.07.1991 по 02.08.1991, з 01.09.1992 по 09.10.1992, з 30.12.1998 по 31.12.1999, з 01.01.2021 по 03.07.2021 та до його страхового стажу роботи періоду роботи з 01.01.2021 по 03.07.2021 та зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до його пільгового стажу підземної роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з 07.08.1989 по 26.08.1989, з 11.07.1991 по 02.08.1991, з 01.09.1992 по 09.10.1992, з 30.12.1998 по 31.12.1999, з 01.01.2021 по 03.07.2021 та до його страхового стажу  періоду роботи з 01.01.2021 по 03.07.2021; здійснити перерахунок та виплату пенсії з 04.07.2021, тобто з дня її призначення, з урахуванням виплачених сум.
Доводи відповідача про те, що заява представника позивача про перерахунок пенсії від 12.08.2021 є заявою не встановленого зразка, є неприйнятними, оскільки в ній чітко визначено  намір заявника, а саме здійснити перерахунок пенсії позивачу та повністю можливо ідентифікувати позивача.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 360/5011/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 21 червня 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                                   Т. Г. Гаврищук