Справа № 132/1215/22 
Провадження № 33/801/680/2022
Категорія: 304 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2022 року                                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Літвіна Ігоря Миколайовича на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 14 червня 2022 року, якою визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , старшого офіцера відділу розвідки департаменту планування застосування ГУ НГУ, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,
в с т а н о в и в :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії НГУ №203122 від 13.06.2022 року, 12.06.2022 року близько 22 год. 40 хв. на території розташування військового підрозділу в с. Гущинці Хмільницького району Вінницької області , на посту спостереження 105, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час дії правового режиму воєнного стану. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у КП «Калинівська ЦРЛ» ВМР відмовився, що підтверджується протоколом №47 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, складеним КП «Калинівська ЦРЛ» ВМР 12.06.2022 року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. 
Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 14 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655 грн. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.
В апеляційній скарзі від 29.07.2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Літвін І.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду скасувати, а провадження у справі за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Вказав, що у день релігійного свята Святої Трійці 12.06.2022 року ОСОБА_1 пішов до місцевої церкви для здійснення поминального обряду за покійним сином ОСОБА_2 , який загинув 31.08.2014 року від смертельного поранення під час бою з російськими військами біля смт. Георгіївка під Луганськом. ОСОБА_1 дійсно вживав спиртні напої, проте це відбувалось не на території військової частини і не при виконанні ним службових обов`язків. На територію військового підрозділу його завів ОСОБА_3 , який і викликав групу швидкого реагування, тому має місце провокація до вчинення адміністартвиног правопорушення. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_1 має посвідчення «Учасника бойових дій», нагороджений нагрудними знаками «За доблесну службу» і «Знак пошани» , відзнакою «За героїзм та патріотизм», йому оголошено подяки «За сумлінне ставлення до виконання військового обов`язку, проявлену старанність, розумну ініціативу, вірність українському народові» та «За мужність, витримку, високий рівень моральних якостей , гідне виконання батьківського обов`язку», нагороджений грамотами: «За зразкове виконання службових обов`язків, старанність, розумну ініціативу»; «За старанність, сумлінне та бездоганне виконання службових обов`язків, ініціативу і відповідальність»; «За старанність, професіоналізм, сумлінне виконання службових (бойових) завдань в районі проведення операції об`єднаних сил з відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей, та з нагоди чергової ротації». Крім того, в періоди часу з 29.05.2014 року по 09.07.2014 року та з 18.11.2014 року по 17.01.2015 року ОСОБА_1 брав участь у антитерористичній операції у м. Ізюм Харківської області і м. Слов`янськ Донецької області. 
До апеляційної скарги додав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, в зв`язку з тим, що в судовому засіданні ОСОБА_1 присутнім не був, оскаржувану постанову суду не отримував, а з матеріалами справи його представник ознайомився лише 21.07.2022 року, що підтверджується його клопотанням в матеріалах справи. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено..
З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 14.06.2022 року ОСОБА_1 присутній не був, копія постанови від 14.06.2022 року була направлена судом не йому особисто, а командиру в/ч НОМЕР_1 НГ України.
За таких обставин, враховуючи, що причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними , апеляційний суд вважає, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню.
       Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії НГУ №203122 від 13.06.2022 року, підполковник ОСОБА_1 , який проходить службу у ГУНГУ, 12.06.2022 року близько 22 год. 40 хв. на території розташування військового підрозділу в с. Гущинці Хмільницького району Вінницької області , на посту спостереження 105, перебував у стані алкогольного сп`яніння під час дії правового режиму воєнного стану. 
Згідно протоколу №47 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, складеного КП «Калинівська ЦРЛ» ВМР 12.06.2022 року, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. 
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 суд виходив з того, що вина останнього є доведеною та підтверджується тим наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії НГУ №203122 від 13.06.2022 року, протоколом №47 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, складеним КП «Калинівська ЦРЛ» ВМР 12.06.2022 року, письмовими пояснення свідків та самого ОСОБА_1 . 
Однак, враховуючи доводи апеляційної скарги, з таким висновком суду, апеляційний суд погодитися не може, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Частиною третьою статті 172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Об`єктом правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби.
Об`єктивна сторона правопорушення, що інкрімінується ОСОБА_1 , виражається в умисних діях появі війсковослужбовця на території військової частини в нетверезому стані в умовах особливого періоду.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період розпочався з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
         24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено, зокрема Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022 з 25.05.2022 строком на 90 діб.
       В протоколі про адміністративне правопорушення серії НГУ №203122 від 13.06.2022 року зазначено: «12.06.2022 року близько 22 год. 40 хв. підполковник ОСОБА_1 перебував на території розташування військового підрозділу в стані алкогольного сп`яніння під час дії правового режиму воєнного стану». 
Однак, матеріали справи не містять доказів умислу  ОСОБА_1  на появу на території розташування військового підрозділу у нетверезому стані. Так, як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_3 , 12.06.2022 року близько 22 год. 25 хв., під час виконання ним обов`язків військової служби на посту №105, він почув крики та нецензурну лайку біля магазину «Вікторія», що знаходиться навпроти цього посту. Після закінчення суперечки він підійшов до магазину та побачив там підполковника ОСОБА_1 у цивільній формі одягу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, який лаявся з місцевими мешканцями. На його пропозицію пройти з ним на територію їх розташування ОСОБА_1 послідував за ним, де продовжив сварку уже з ним, в зв`язку з чим була викликана група швидкого реагування. 
Таким чином, із вищевказаних пояснень не вбачається умисел ОСОБА_1 на появу на території військової частини у нетверезому стані, оскільки він хоча і перебував у стані алкогольного сп`яніння, проте знаходився біля магазину, не при виконанні ним обов`язків військової служби і фактично спровокований ОСОБА_3 пройти з ним на територію їх розташування. 
Також, об`єктивна сторона правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП виражається в появі війсковослужбовця у нетверезому стані саме на території військової частини.
       Проте, до матеріалів справи не надано жодних доказів того, що пункт 105 є територією військової частини, про що йдеться у ч.3 ст. 172-20 КУпАП.
Крім того, відповідно до ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково повинні бути вказані, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.
Однак, складений протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, а вказано лише на території військового підрозділу без зазначення адреси та номера військової частини.
За таких обставин, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані на території військової частини чи мав умисел на появу в нетверезому стані на території військової частини а також, що пункт 105 є територією військової частини матеріали справи не містять. 
Відтак, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки не доведений склад адміністративного правопорушення. 
Згідно  ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Однак, суд першої інстанції не повно та не об`єктивно розглянув справу, взагалі не надав зібраним доказам у справі належну правову оцінку та аналіз, обмежившись лише тим, що ОСОБА_1 визнав себе винним і зазначивши, що його вина доводиться зібраними у справі доказами та дійшов помилкового та передчасного висновку про наявність в діях   ОСОБА_1 складу інкримінованого йому військового адміністративного правопорушення. Допущені судом порушення вимог закону є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України.
Крім того, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
       Однак суд першої інстанції на вищевказану норму закону увагу не звернув і стягнув із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 496,20 грн.
Керуючись ст. ст. 172-20, 247, 294 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в :
Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Літвіну Ігорю Миколайовичу строк на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 14 червня 2022 року.
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Літвіна Ігоря Миколайовича задовольнити.
Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 14 червня 2022 року скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя :                                                                С. Г. Копаничук