ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

03 травня 2022 року                                                                        м. Чернівці
Справа № 727/8593/21
Провадження №22-ц/822/332/22
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Литвинюк І.М.,
суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,
секретар – Скрипка С.В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 січня 2022 року, головуючий у І-й інстанції – Танасійчук Н.М., 

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача - територіальний сервісний центр МВС, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визначення частки у спільному майні подружжя.
Посилалася на те, що 07 березня 2019 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб. За час перебування у шлюбі, приблизно 03 грудня 2020 року, за спільні кошти подружжя придбало автомобіль марки «Мercedes-Benz» 108, 1999 року випуску Vin: VSA: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який був зареєстрований в сервісному центрі МВС №7341 на прізвище ОСОБА_2 .
На даний час шлюб між сторонами не розірвано, але з початку липня 2021 року шлюбні стосунки вони припинили, спільного господарства та бюджету не ведуть.
Зазначала, що вкінці липня 2021 року вона дізналася, що відповідач без її згоди, шляхом продажу, відчужив належний їм транспортний засіб своїй матері ОСОБА_3 .
З урахуванням змінених позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь Ѕ вартості проданого ним автомобіля Марки Мерседес бенц 108, 1999 року випуску Vin: VSA: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 січня 2022 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ вартості транспортного засобу марки «Мercedes-Benz» 108, 1999 року випуску Vin: VSA: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що складає 46 990 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
На рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 січня 2022 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. 
В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим і таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Вказує на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження придбання спірного автомобіля за спільні кошти, в тому числі власні кошти. 
Судом залишено поза увагою те, що між сторонами не було фактичних шлюбних відносин та не було створено сім`ї в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України. В матеріалах справи наявні докази того, що він в період з 23.03.2019 до 29.05.2019 року та з 04.09.2019 до 07.11.2019 року перебував на заробітках за кордоном, де заробив значну суму коштів, за які в подальшому придбав зазначений автомобіль для власних цілей, а не для сімейних потреб.
Стверджує, що згідно з первинними позовними вимогами позивачка просила суд визнати спільною частковою власністю автомобіль з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , в той же час, у змінених позовних вимогах просить суд стягнути Ѕ вартості іншого автомобіля відповідно до експертної оцінки, якою був оцінений інший транспортний засіб.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
       Вказує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач у своєму відзиві на позовну заяву фактично визнав позовні вимоги, але не погоджувався з вартістю автомобіля, оскільки він продав оспорюваний автомобіль своїй матері за 30 000 грн та Ѕ від цієї суми він погоджувався повернути позивачу, однак з цією сумою компенсації позивач не погодився, оскільки згідно з договором купівлі-продажу автомобіля від 14 листопада 2019 року договірну ціну вказано 180 000 грн. 
Тому висновок товарознавчої експертизи про вартість автомобіля є об`єктивним та не спростованим доводами відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем було надано експертний висновок №197 від 28 серпня 2021 року, відповідно до якого ринкова вартість транспортного засобу марки «Мercedes-Benz» 108, 1999 року випуску (без його огляду ) станом на 28 серпня 2021 року складає 93 980 грн. Із зазначеного документу встановлено, що визначення вартості автомобіля було здійснено після його відчуження, без його огляду, на підставі статистичних даних та Бюлетеня автотоварознавця №120 за серпень 2021 року, які мають схожі технічні характеристики.
Як вбачається з договору відчуження автомобіля, вартість транспортного засобу визначалася за домовленістю сторін. Суд першої інстанції вважав доводи сторони відповідача про те, що вартість транспортного засобу на час його відчуження складала 30 000 грн, як такі, що нічим не підтверджені, та не може цю вартість брати до уваги для стягнення компенсації, оскільки визначення ринкової вартості проводиться на час розгляду справи, а не на час продажу майна.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції, керуючись статтею 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що  за договором купівлі – продажу 7341/2019/1771797 транспортного засобу, 14 листопада 2019 року ОСОБА_5 продав ОСОБА_2 автомобіль «Мercedes-Benz» 108, 1999 року випуску Vin: VSA: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 . 
За домовленістю сторін вартість транспортного засобу складала 180 000 грн. Того ж дня за ОСОБА_2 був зареєстрований транспортний засіб «Мercedes-Benz» 108, 1999 року випуску Vin: VSA: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . 
14 липня 2021 року ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу транспортного засобу №7341/2021/2676587, за яким автомобіль марки «Мercedes-Benz» 108, 1999 року випуску Vin: VSA: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . відчужив у власність ОСОБА_3 . Згідно з п.3 зазначеного договору вбачається, що вартість транспортного засобу була визначена за домовленістю сторін, в розмірі 30 000 грн.
З доданого до даного договору висновку експертного дослідження від 14 липня 2021 року вбачається, що зазначеним дослідженням необхідно було встановити чи змінювалися ідентифікаційні номери транспортного засобу, наданого на дослідження, чи відповідає бланк наданого на дослідження документа бланкам, які знаходяться в офіційному обігу, який робочий об`єм двигуна транспортного засобу наданого на дослідження. Питання про вартість транспортного засобу на вирішення експерту не ставилося.
З наданого позивачем висновку експерта № 197 від 28 серпня 2021 року встановлено, що ринкова вартість транспортного засобу «Мercedes-Benz» 108, 1999 року випуску (без його огляду ) становить 93 980 грн.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 та 2 статті 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.
Згідно з частиною 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до частин 2, 4 статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. В такому випадку присудження іншому з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя, таке майно або його вартість враховується при поділі. Цей висновок у повній мірі узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18), відповідно до яких у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, встановлено, що автомобіль марки «Мercedes-Benz» 108, 1999 року випуску Vin: VSA: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , був придбаний в період перебування сторін у шлюбі.
Відповідач та його представник цей факт не заперечували, визнавши позов частково. 
Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постановах Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц та від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що спірний транспортний засіб був об`єктом спільної сумісної власності сторін. 
Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).
Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7341/2021/2676587 від 14 липня 2021 року виходить за межі дрібного побутового. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 надавала ОСОБА_2 згоду на відчуження спірного автомобіля у власність ОСОБА_3 . В такому випадку у позивача виникло право на відшкодування компенсації вартості 1/2 частки в автомобілі марки «Мercedes-Benz» 108, 1999 року випуску Vin: VSA: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19). 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач надала суду експертний висновок № 197 від 28 серпня 2021 року, відповідно до якого ринкова вартість транспортного засобу марки «Мercedes-Benz» 108, 1999 року випуску ( без його огляду ) станом на 28 серпня 2021 року складає 93 980 грн. Із зазначеного документу встановлено, що визначення вартості автомобіля було здійснено після його відчуження, без його огляду, на підставі статистичних даних та Бюлетеня автотоварознавця №120 за серпень 2021 року, які мають схожі технічні характеристики.
Договором відчуження автомобіля підтверджується, що вартість транспортного засобу визначалася за домовленістю сторін.
Отже, наданим позивачем висновком експертного дослідження № 197 доведена дійсна ринкова вартість  спірного автомобіля на час розгляду справи – 93 980 грн, яку необхідно брати за основу для стягнення компенсації 1/2 вартості транспортного засобу на користь позивача. 
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування і ухвалення нового, зміни рішення, а лише обмежуються доводами, які містяться у відзивах на позов та яким була надана належна правова оцінка.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 січня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                        І.М. Литвинюк
Судді:                                                         Н.К. Височанська

                                                                               А.І. Владичан