ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 травня 2022 року           справа №200/9412/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року (повне судове рішення складено 22 листопада 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/9412/21 (суддя в І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  

                                                     УСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого органу Залізної міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження №36-О від 23.06.2021 про звільнення з займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією; поновлення на посаді спеціаліста 1 категорії з державної реєстрації актів цивільного стану; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23.06.2021 по момент фактичного поновлення на посаді.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликався на те, що з 13.10.2020 працював в Залізній міській раді на посаді спеціаліста 1 категорії з державної реєстрації актів цивільного стану. 28.03.2021 звільнено з займаної посади за п.5 ст.36 КЗпП України у зв`язку з переводом, та з 29.03.2021 прийнятий на посаду спеціаліста 1 категорії з державної реєстрації актів цивільного стану до Виконавчого органу Залізної міської ради. Згідно розпорядження керівника Торецької міської військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, які увійшли до складу Торецької територіальної громади  шляхом приєднання до Торецької міської адміністрації Бахмутського району Донецької області, розпочато з 15.06.2021 процедуру реорганізації шляхом приєднання до Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області. Зазначив, що йому не було запропоновано жодних посад, та звільнено розпорядженням №36-О від 23.06.2021. Вважав, що його звільнення відбулось без встановлених законних підстав, а зазначене розпорядження протиправним, та просив задовольнити позов.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.
Наполягає на тому, що посада, якого було звільнено, а саме спеціаліст 1 категорії з державної реєстрації актів цивільного стану не має нічого спільного з відділом Державної реєстрації, на котрий посилається суд першої інстанції, так як його посада передбачала державну реєстрацію шлюбу, народження смерті та інше, натомість відділ Державної реєстрації передбачає реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, таким чином позивач зауважує, що відповідач не довів наявність законних підстав для звільнення останнього, а суд першої інстанції встановив не всі обставини справи.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою, що претендує на поновлення на посаді. 
На підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.02.2014, позивач працював у Залізній міській раді у період з 13.10.2020 по 28.03.2021, а саме:
- на підставі розпорядження №36-л від 12.10.2020 прийнято на посаду спеціаліста 1 категорії з державної реєстрації актів цивільного стану;
- на підставі розпорядження №5-л від 26.03.2021 звільнено з займаної посади за п. 5 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з переводом до Виконавчого органу Залізної міської ради.
На підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.02.2014, позивач працював у Виконавчому органі Залізної міської ради у період з 29.03.2021 по 23.06.2021, а саме:
- на підставі розпорядження №6-л від 26.03.2021 прийнято на посаду спеціаліста 1 категорії з державної реєстрації актів цивільного стану;
- на підставі розпорядження №6-л від 29.03.2021 присвоєно 15 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування в 7 категорії посад;
-  на підставі розпорядження №36-О від 23.06.2021 звільнено з займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією виконавчого органу Залізної міської ради (а.с.5,звор.- 6).
Розпорядженням керівника Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області від 01.04.2021 року №3р визначено, що з 02 квітня 2021 року керівництво Торецькою міською військово-цивільною адміністрацією Бахмутського району Донецької області та виконавчого органу Залізної міської ради здійснюється керівником Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області (а.с.64).
07 квітня 2021 року Керівником Торецької міської військово-цивільної адміністрації видано попередження спеціалісту 1 категорії з ДРАЦС ОСОБА_1 про те, що відповідно до Указу Президента України від 19.02.2021 № 61/2021 «Про утворення та реорганізацію військово-цивільних адміністрацій у Донецькій області», у зв`язку з реорганізацією військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області та її самостійних структурних підрозділів,… Залізної міської ради та її виконавчих органів шляхом приєднання до Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області, відповідно до ст. 32, 49-2 КЗпП України, розпорядження керівника Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області від 02 квітня 2021 року №5р «Про попередження щодо реорганізації військово-цивільних адміністрацій міста Торецьк Донецької області, виконавчих органів … Залізної міської ради, самостійних структурних підрозділів військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області та можливе вивільнення посадових осіб, службовців та інших працівників у зв`язку з реорганізацією, попереджено про реорганізацію, зміну істотних умов праці та можливе вивільнення. ОСОБА_1 ознайомлений з попередженням 07 квітня 2021 року (а.с.19).
Розпорядженням керівника Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області від 01.06.2021 №26р визнано з 14.06.2021 можливість здійснювати Торецькою міською військово-цивільною адміністрацією Бахмутського району Донецької області повноважень, віднесених законодавством до віддання виконавчих органів Залізної міської ради; розпочато з 15.06.2021 процедуру реорганізації шляхом приєднання до Торецької міської військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Бахмутського району Донецької області виконавчого органу Залізної міської ради. Встановлено, що Торецька міська військово-цивільна адміністрація Бахмутського району Донецької області є правонаступником усього майна, прав та обов`язків зазначеної юридичної особи.
З 22 червня 2021 року Виконавчий орган Залізної міської ради перебуває у стані припинення, про що внесено відповідний запис 1002581270002000913, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.131).
Відповідно до розпорядження керівника Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області від 23.06.2021 №36-О звільнено 23 червня 2021 року (пункт 1 ст. 40 КЗпП), у зв`язку з реорганізацією виконавчого органу Залізної міської ради посадову особу виконавчого органу Залізної міської ради ОСОБА_1 , спеціаліста 1 категорії з Державної реєстрації актів цивільного стану населення виконавчого органу Залізної міської ради (а.с.17-18).
Судами встановлено на підставі протоколу, складеного начальником відділу кадрової роботи, головним спеціалістом відділу кадрової роботи Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області та спеціалістом 1 категорії з обліку та звітності Виконавчого органу Залізної міської ради, що на момент звільнення у спеціаліста 1 категорії з органу Державної реєстрації актів цивільного стану виконавчого органу Залізної міської ради у позивача відсутній диплом про вищу освіту. Внаслідок відсутності вищої освіти ОСОБА_1 не могли запропонувати вакантні посади у Торецькій міській військово-цивільній адміністрації Бахмутського району Донецької області (а.с.65).
Відповідно до штатного розпису Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області на 2021 рік, від 20 квітня 2021 року не передбачено Відділ державної реєстрації актів цивільного стану та відповідно посаду спеціаліста 1 категорії. Одночасно зазначеним штатним розписом передбачено Відділ державної реєстрації з такими посадами: начальник відділу, державний реєстратор (а.с.72-74).
Крім того, Торецькою міською військово-цивільною адміністрацією Бахмутського району Донецької області надано інформацію, відповідно до якої за період з 07.04.2021 по 23.06.2021 конкурси на заміщення вакантних посад посадових осіб Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області не оголошувались, не проводились. У зв`язку з реорганізацією, призначення на посади в Торецьку міську військово-цивільну адміністрацію Бахмутського району Донецької області відбувалось відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» без конкурсного відбору шляхом переведення із військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, самостійних структурних підрозділів військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, виконавчих органів Північної селищної ради, Новгородської селищної ради, Щербинівської селищної ради, Залізної міської ради.
Отже, спірною обставиною у цій справі є правові підстави для винесення відповідачем розпорядження №36-О від 23.06.2021 про звільнення позивача з займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією Виконавчого органу Залізної міської ради.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до абз.2 ст.1 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» визначено, що військово-цивільні адміністрації - це тимчасові державні органи у селах, селищах, містах, районах та областях, що діють у складі Антитерористичного центру при Службі безпеки України (у разі їх утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі проведення антитерористичної операції) або у складі Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України (у разі їх утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях) і призначені для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення безпеки і нормалізації життєдіяльності населення, правопорядку, участі у протидії актам збройної агресії, диверсійним проявам і терористичним актам, недопущення гуманітарної катастрофи в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема проведення антитерористичної операції.
Відповідно до абз.2 ст.1 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» військово-цивільні адміністрації населених пунктів - це тимчасові державні органи, що здійснюють на територіях відповідних територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, повноваження сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, сільських, селищних, міських голів та інші повноваження, визначені цим Законом.
Відповідно до частини 2 статті 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування м. Страсбург, 15 жовтня 1985 року (Хартію ратифіковано Законом № 452/97-ВР від 15.07.97), органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.
Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської Хартії, без шкоди для більш загальних законодавчих положень органи місцевого самоврядування повинні мати можливість визначати власні внутрішні адміністративні структури з урахуванням місцевих потреб і необхідності забезпечення ефективного управління.
Пунктом 4 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що затвердження структури виконавчого апарату ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання є виключною компетенцією районної ради. Пропозиції щодо зазначених питань вносить голова відповідної ради, а затверджуються вони на пленарних засіданнях.
Нормативно-правовим документом, який визначає типовий штат працівників органів місцевого самоврядування є Постанова Кабінету Міністрів України від 07.02.2007 №174 «Про затвердження типових штатів працівників органів місцевого самоврядування». Проте, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 55-р від 14 лютого 2007 року дію вищевказаної постанови зупинено. Іншого нормативно-правового документа, який би регулював чисельність працівників та штати органів місцевого самоврядування, станом на дату розгляду справи не прийнято.
Виходячи із викладеного вище, органи місцевого самоврядування мають право самостійно розробляти та затверджувати свої штати виходячи з місцевих умов і можливостей. До такого ж правозастосування схиляється Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, висловлюючи свою позицію в листі від 07.08.2015 року № 8/13-284-15.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 710-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Донецької області» було утворено Торецьку територіальну громаду, до складу якого увійшла Залізна міська рада.
Розпорядженням керівника Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області від 01.06.2021 №26р визнано з 14.06.2021 можливість здійснювати Торецькою міською військово-цивільною адміністрацією Бахмутського району Донецької області повноважень, віднесених законодавством до віддання виконавчих органів Залізної міської ради; розпочато з 15.06.2021 року процедуру реорганізації шляхом приєднання до Торецької міської військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Бахмутського району Донецької області виконавчого органу Залізної міської ради. Встановлено, що Торецька міська військово-цивільна адміністрація Бахмутського району Донецької області є правонаступником усього майна, прав та обов`язків зазначеної юридичної особи.
22 червня 2021 року було внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про рішення засновників про припинення Виконавчого органу Залізної міської ради як юридичної особи в результаті її реорганізації.
У зв`язку з проведенням реорганізації 20.04.2021 Керівником Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області було прийнято штатний розпис на 2021 рік. 
Відповідно до цього штатного розпису посада, яку обіймав позивач -спеціаліст 1 категорії з державної реєстрації актів цивільного стану не передбачено.
Отже, фактично у виконавчому апараті виконавчого органу Залізної міської ради відбулися зміни в організації виробництва та праці, а саме - реорганізація шляхом приєднання Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області та як наслідок скорочення деяких структурних підрозділів та штату їх працівників.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю (далі -КЗпП України)  трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Частиною 2 статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення із зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом І статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
Підставою для розірвання трудового договору за ініціативи власника або уповноваженого ним органу є зміни в організації виробництва і праці, які у свою чергу можуть мати місце у випадках ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому, під змінами в організації виробництва і праці, які можуть бути підставою для розірвання трудового договору слід розуміти, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників, що призводить до скорочення займаної працівником посади та зумовлює його звільнення у випадку неможливості переведення працівника на іншу посаду.
Статтею 49-2 КЗпП України визначено процедуру вивільнення працівників.
Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Отже, власник або уповноважений ним орган зобов`язані повідомити працівника про наступне вивільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці не пізніше ніж за два місяці та одночасно запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.
З аналізу викладеної норми, можна дійти висновку, що законодавець передбачив, що на випадок відсутності роботи (вакантної посади) за відповідною професією, спеціальністю, кваліфікацією, працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Державна служба зайнятості інформує працівників про роботу в тій самій чи іншій місцевості за їх професіями, спеціальностями, кваліфікаціями, а у разі їх відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. У разі потреби особу може бути направлено, за її згодою, на професійну перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до законодавства (ч. 5 ст. 49-2 КЗпП України).
Так, відповідно до процедури звільнення працівників, яка обумовлена вимогами статей 32, 49-2 КЗпП, керівником Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області видано розпорядження від 07 квітня 2021 року про можливе вивільнення позивача, з яким останнього ознайомлено в той же день.
Як встановлено судами, внаслідок проведення реорганізації керівником Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області прийнято штатний розпис на 2021 рік, в якому відсутня посада спеціаліста 1 категорії з державної реєстрації актів цивільного стану.
Наказом Національного агентства України з питань державної служби від 07.11.2019 року №203-19 затверджено Типові професійно-кваліфікаційні характеристики посадових осіб місцевого самоврядування, якими рекомендовано обласним, міським, районним (районним у містах), сільським, селищним радам керуватись при розробці професійно-кваліфікаційних характеристик і посадових інструкцій посадових осіб місцевого самоврядування.
Так, відповідно до Типових професійно-кваліфікаційних характеристик посадових осіб місцевого самоврядування до кваліфікаційних вимог провідного спеціаліста, спеціаліста І категорії, спеціаліста ІІ категорії та спеціаліста віднесено вищу освіту не нижче ступеня бакалавра, вільне володіння державною мовою.
В матеріалах справи наявний диплом бакалавра №148801, виданий Донецьким національним університетом імені Василя Стуса 30 червня 2021 року на ім`я ОСОБА_1 (а.с.127).
Отже, судами встановлено, що у позивача станом на дату попередження про проведення реорганізації - 07.04.2021, на дату звільнення - 23.06.2021, була відсутня вища освіта.
Факт відсутності документа про вищу освіту на час звільнення не спростований і позивачем.
Оскільки на момент звільнення у спеціаліста 1 категорії з Державної реєстрації актів цивільного стану виконавчого органу Залізної міської ради ОСОБА_1 був відсутній диплом про вищу освіту, яка передбачена як обов`язкова кваліфікаційна вимога у Типових професійно-кваліфікаційних характеристик посадових осіб місцевого самоврядування, начальником відділу кадрової роботи, головним спеціалістом відділу кадрової роботи Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області та спеціалістом 1 категорії з обліку та звітності Виконавчого органу Залізної міської ради складено протокол про те, що позивачу не могли запропонувати вакантні посади у Торецькій міській військово-цивільній адміністрації Бахмутського району Донецької області.
Після спливу строку попередження позивача було звільнено з посади спеціаліста 1 категорії з Державної реєстрації актів цивільного стану виконавчого органу Залізної міської ради за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, згідно розпорядження керівника Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області від 23.06.2021 №36-О «Про звільнення посадової особи виконавчого органу Залізної міської ради ОСОБА_1 ».
Переведення працівника, за його згодою, на іншу роботу не вбачалось можливим в зв`язку з тим, що відповідно до прийнятого штатного розкладу у відділі Державної реєстрації передбачались посади: начальника відділу та державного реєстратора, для обіймання яких позивач не відповідав кваліфікаційним вимогам.
Позивач посилався, як на одну із підстав протиправності його звільнення, на те, що відповідач знав про відсутність вищої освіти у позивача станом на 23.06.2021 та на висновки Верховного Суду у постанові від 27.01.2020 у справі № 654/941/17.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що посилання позивача на вищезазначені висновки Верховного Суду є неприйнятними, оскільки обставини та предмет спору у зазначеній справі інший.
Так, у зазначеній справі позивача було звільнено на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України (у разі виявлення невідповідності працівника займаній посаді). Крім того, у зазначеній справі роботодавець не перебував у процесі ліквідації або реорганізації.
Водночас, предметом спору у нинішній справі є  звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, яке передбачене саме у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Суд також не приймає посилання позивача на те, що на даний час у нього наявний диплом про вищу освіту, оскільки предметом спору є правові підстави для винесення спірного розпорядження відповідача про звільнення позивача з займаної посади станом на дату його прийняття, а саме 23.06.2021.
Судами встановлено, що Донецьким національним університетом імені Василя Стуса видано позивачу диплом бакалавра 30 червня 2021 року, тобто після винесення спірного розпорядження керівника Торецької міської військово-цивільної адміністрації від 23.06.2021 №36-О.
Посилання апелянта на ту обставину, що йому не було запропоновано роботи, яка не вимагає наявності вищої освіти (водій, сторож, черговий тощо), не заслуговують на увагу, оскільки згідно пояснень відповідача від 04.11.2021 вих 2392/02-1.15 (а.с.164) за період з 07.04.2021 по 23.06.2021 конкурси на заміщення вакантних посад посадових осіб Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області не оголошувались, не проводились. У зв`язку з реорганізацією, призначення на посади в Торецьку міську військово-цивільну адміністрацію Бахмутського району Донецької області відбувалось відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» без конкурсного відбору шляхом переведення із військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, самостійних структурних підрозділів військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, виконавчих органів Північної селищної ради, Новгородської селищної ради, Щербинівської селищної ради, Залізної міської ради.
Частиною першою статті 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Отже, колегія суддів не вбачає в діях відповідача порушень прав позивача.
Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що відповідачем дотримано всіх вимог чинного трудового законодавства, зокрема статті 49-2 КЗпП України, під час звільнення позивача, а розпорядження Торецької міської військово-цивільної адміністрації від 23.06.2021 №36-О «Про звільнення посадової особи виконавчого органу Залізної міської ради ОСОБА_1 » є правомірним, в зв`язку з чим вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Позовні вимоги щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню тому, що є похідними.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність оскаржуваних рішень, натомість доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та є безпідставними.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позову з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-
                                                         ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі № 200/8412/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 24 травня 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін                                                                                                                                                                                                                                                                                  Т. Г. Гаврищук