Номер провадження: 22-ц/813/4311/22 
Справа № 513/154/21
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,
       розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої пенсії, на рішення Саратського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Бучацької А.І. 08 липня 2021 року у смт. Сарата Одеської області, -
встановила:

У лютому 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду першої інстанції з позовними вимогами до ОСОБА_1 , в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 23.03.2021 року (а.с.117), просило стягнути з відповідачки на свою користь суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 15493,62 грн.
Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що відповідачка з 29 жовтня 2008 року перебувала на обліку в Управлінні, як матір інваліда з дитинства, та їй було призначено пенсію зі зниженням пенсійного віку.
26 листопада 2020 року Відділом з питань перерахунків пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.06.2015 року по 30.11.2020 року у відповідності з постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2020 року по справі № 513/662/15-а, якою залишено без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2015 року у розмірі 88% відсотків від суми її заробітної плати, зазначеної у довідці від 29.05.2015 року № 1637/03.
В результаті перерахунку встановлена переплата пенсії за період з 01.05.2016 року по 30.11.2020 року в розмірі 15493,62 грн. Позивач вважав, що у зв`язку з розрахунковою помилкою, а також внаслідок зловживань з боку пенсіонера, пенсія ОСОБА_1 була призначена помилково та виплачена, виходячи із розміру пенсії 3295,55 грн., замість 3222,32 грн.
Позивачем на адресу відповідачки було направлено лист від 18.12.2020 року № 236143, яким повідомлено останню про наявну переплату пенсії. В заяві від 18.12.2020 року ОСОБА_1 вказала, що вона не заперечує проти відрахування з пенсії 10% від суми переплати. Однак, 22.12.2020 року ОСОБА_1 надала до відділу обслуговування громадян заяву про те, що вона відмовляється від відрахування з її пенсії переплати.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вважало, що у зв`язку із розрахунковою помилкою сума у розмірі 15493,62 грн. підлягала стягненню на користь позивача, як набута без достатньої правової підстави.
Рішенням Саратського районного суду Одеської області від?08 липня?2021 року у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було відмовлено.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що переплата пенсії була призначена відповідачу у зв`язку із розрахунковою помилкою, а також внаслідок зловживань з боку пенсіонера, а тому така виплата була здійснена на користь ОСОБА_1 без достатніх правових підстав та тягне за собою наслідки, передбачені ст. 1212 ЦК України.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Саратському районі з 29 жовтня 2008 року.
Протоколом від 04 листопада 2008 року № 454 їй було призначено пенсію, як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку, зі зниженням пенсійного віку, у розмірі 88% її заробітної плати (а.с. 26). На час призначення пенсії вона мала стаж державного службовця 18 років 5 місяців і 20 днів.
29 травня 2015 року наказом Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі № 19-ос ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста по роботі з персоналом Управління ПФУ в Саратському районі за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію відповідно до статті 38 КЗпП.
04 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Саратського районного суду з позовом до Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області, правонаступником якого є Головне управління ПФУ в Одеській області, про визнання неправомірним дій та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії.
Постановою Саратського районного суду Одеської області від 07 липня 2015 року по справі №513/662/15-а позов ОСОБА_1 було задоволено та зобов`язано УПФ України в Саратському районі Одеської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІ «Про державну службу», починаючи з 29 листопада 2014 року, у розмірі 90 відсотків суми її заробітної плати, зазначеної у довідці Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі від 29 травня 2015 року № 1637/03 (а.с.163-164)
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду 24 вересня 2015 року постанову Саратського районного суду Одеської області від 07 липня 2015 року по справі № 513/662/15-а було змінено та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-Х1І «Про державну службу» з 02.06.2015 року у розмірі 88% відсотків від суми її заробітної плати, зазначеної у довідці Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі від 29 травня 2015 року № 1637/03 (а.с.165-167).
Постановою Верховного Суду від 31.10.2018 року постанову Саратського районного суду Одеської області від 07 липня 2015 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду 24 вересня 2015 року по справі № 513/662/15-а скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд (а.с. 168-170).
Ухвалою Саратського районного суду від 10 грудня 2018 року адміністративну справу № 513/662/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії направлено за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду (а.с. 171-172).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року по справі № 513/662/15-а позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Зобов`язано Саратське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-Х1І «Про державну службу» з 02.06.2015 року у розмірі 88% відсотків від суми її заробітної плати, зазначеної у довідці Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 29 травня 2015 року № 1637/03. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 4-15).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2020 року по справі № 513/662/15-а апеляційну скаргу Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року - без змін (а.с. 17-24).
Окрім того, постановою Саратського районного суду Одеської області від 11.08.2015 року по справі № 513/734/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області про визнання неправомірними дій, позов було задоволено частково.
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІ «Про державну службу», починаючи з 30 травня 2015 року, у розмірі 90 відсотків суми її заробітної плати, включивши (врахувавши) в заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії суми індексації заробітної плати, допомоги для оздоровлення при наданні щорічних відпусток та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у загальному розмірі 50868 (п`ятдесят тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн. 67 коп., які були отримані нею за період з червня 2010 року по травень 2015 року, тобто за 60 календарних місяців роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією, та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. У задоволенні решти позову відмовлено (а.с. 183-185).
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області було залишено без задоволення, а постанову Саратського районного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року по справі № 513/734/15-а - залишено без змін (а.с.186-188).
На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2020 по справі № 513/662/15-а, 26 листопада 2020 року відділом з питань перерахунків пенсій Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.06.2015 року по 30.11.2020 року у розмірі 88% відсотків від суми її заробітної плати зазначеній у довідці Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 29 травня 2015 року № 1637/03.
В результаті перерахунку встановлена переплата пенсії за період з 01.05.2016 року по 30.11.2020 року в розмірі 15493,62 грн.        
Позивачем на адресу відповідачки було направлено лист від 18.12.2020 року №-236143, яким повідомлено її про наявну переплату пенсії. 18.12.2020 року в заяві відповідачка вказала, що вона не заперечує проти відрахування з пенсії 10% від суми переплати, однак 22.12.2020 року ОСОБА_1 надала до відділу обслуговування громадян заяву про те, що вона відмовляється від відрахування з її пенсії переплати.
Згідно статті 1215 ЦК України. не підлягають поверненню безпідставно набуті:
1)заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 
2) інше майно, якщо це встановлено законом.
В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Заява № 29979/04) наголошено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач послався на частини 1, 2 ст.1212 ЦК України, відповідно до яких особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Однак, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги зазначені доводи, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ (далі Закон 1058-ІУ) встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Отже, стаття 50 Закону № 1058 містить вичерпний перелік підстав, за яких надмірно виплачені суми можуть бути утримані із пенсії, а саме: наявність зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.
Механізм повернення коштів, надмірно виплачених за призначеними пенсіями, встановлений Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 (далі- Порядок).
Згідно з пунктом 3 цього Порядку, повернення суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).
При цьому, факт подання позивачу завідомо недостовірних даних, які стали б підставою для призначення пенсії відповідачці, судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено.
Як вірно зазначено у рішенні суду першої інстанції, рішення головного спеціаліста відділу методології та звітності з виплати пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.12.2020 року № 102 про утримання надміру виплачених сум пенсії з ОСОБА_1 не містить жодної з підстав, передбачених законодавством, для утримання переплаченої суми пенсії. В рішенні про утримання надміру виплаченої пенсії міститься посилання на неправильне застосування законодавства, що не є підставою, у розумінні положень ст. 50 Закону № 1058, для проведення територіальним органом Пенсійного фонду такого утримання.
Крім того, згідно Додатку № 1 до вищевказаного Порядку, рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії підписує Керівник органу Пенсійного фонду України.
Утримання виплаченої надміру суми пенсії, відповідно до ст. 50 Закону № 1058, можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера (надання недостовірної інформації або ненадання. інформації, обов`язковість подання якої передбачена законодавством) та подання страхувальником недостовірних даних у спосіб, передбачений Порядком.
Законодавцем передбачені лише два винятки з цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату, та у разі недобросовісності зі сторони набувача (ст. 1215 Цивільного кодексу України).
Таким чином, судом першої інстанції вірно не було встановлено жодної з підстав, зазначених у ч. 1 ст. 50 Закону № 1058, для утримання з відповідачки надміру виплачених коштів.
Щодо зловживань з боку пенсіонера, то Верховний Суд у постанові від 12.07.2018 року у справі № 489/1079/17 висловив правову позицію, яка полягає в тому, що пенсіонер не несе відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.
Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні докази зловживань з боку відповідачки як пенсіонера, що відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» могли б бути визнані підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплачених сум пенсії. Судом вірно встановлено, що в матеріалах справи також відсутні докази, які б підтверджували наявність рахункової помилки при перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Зазначені висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-91 цс 14, постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 517/186/17 та від 28 березня 2018 року у справі № 173/166/17.
Згідно із пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.
Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що має місце по даній справі.
Посилання позивача на те, що переплата пенсії виникла внаслідок рахункової помилки та має бути повернута, судом першої інстанції вірно визнано необґрунтованим, тому що зазначена переплата пенсії не є рахунковою помилкою та ОСОБА_1 є добросовісним набувачем пенсії.
Посилання позивача на те, що відповідачка надала різні за змістом довідки також є безпідставними, оскільки довідка від 29 травня 2015 року № 1637/03 та № 1335/03 від 29 травня 2015 року були видані ОСОБА_1 саме позивачем - Управлінням Пенсійного фонду України в Саратському районі, де відповідачка працювала на момент виходу на пенсію.
За вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення надміру виплачених сум пенсії є недоведеними та задоволенню не підлягають.
Оскільки заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, і судом відмовлено в задоволенні позову саме з цих підстав, то безпідставною є заява відповідачки про відмову в позові з підстав пропуску позивачем позовної давності.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про те, що переплата пенсії була призначена відповідачу у зв`язку із розрахунковою помилкою, а також внаслідок зловживань з боку пенсіонера, а тому така виплата була здійснена на користь ОСОБА_1 без достатніх правових підстав та тягне за собою наслідки, передбачені ст. 1212 ЦК України.
Колегія суддів зазначає, що позивачем судам першої та апеляційної інстанцій не надано жодного належного та допустимого доказу щодо недобросовісних дії з боку відповідача при нарахуванні та отриманні пенсії. 
Натомість, матеріалами справи встановлено, що нарахування пенсії проведено позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки з його боку, та за відсутності недобросовісності з боку набувача, у зв`язку із чим до даних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені кошти поверненню не підлягають.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Саратського районного суду Одеської області від?08 липня?2021 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування  немає.  
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Саратського районного суду Одеської області від?08 липня?2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 29 серпня 2022 року.
                                       
Судді Одеського
апеляційного суду                                                С.О. Погорєлова

       А.П. Заїкін

       О.М. Таварткіладзе