КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №760/2867/2021                                                                                 Головуючий у І інстанції - Кушнір С.І.
апеляційне провадження №22-ц/824/1677/2022                                         Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
18 лютого 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Немудрої Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Маляр Ян Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, 
 
встановив:
 
В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Маляром Я.А. відкрито виконавче провадження №63811204, відповідно до якого боржником є позивач, ОСОБА_1 , стягувачем є ТОВ «ФК «Інвест Хаус».
Виконавче провадження №63811204 було відкрито на підставі виконавчого напису, виданого 24 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрований в реєстрі №1984.
Позивач вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив безспірність вимог кредитора, а також нотаріусом не було перевірено дотримання строку, встановленого законом для вчинення оскаржуваного виконавчого напису.
Таким чином, вважаючи, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис всупереч чинному законодавству, оскільки відсутні підстави вважати безспірною нараховану суму боргу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Просив суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1984, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. 24 червня 2020 року, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» за кредитним договором №352/П/99/2008-840 від 06 травня 2008 року у розмірі 182635 грн. за період з 02 березня 2020 року по 05 червня 2020 року.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року, позов задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 24 червня 2020 року та зареєстрований у реєстрі за №1984, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» заборгованості в розмірі 182635,22 грн., що виникла за кредитним договором №352/П/99/2008-840 від 06 травня 2008 року.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Інвест Хаус» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалося на те, що 06 травня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №352/П/99/2008.
02 березня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL2N79275_266ПВ, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №352/П/99/2008 від 06 травня 2008 року, перейшло до ТОВ «ФК «Інвест Хаус» (Новий кредитор).
Звертає увагу, що станом на дату подання апеляційної скарги заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Інвест Хаус» за кредитним договором є непогашеною, зобов`язання по виплаті кредитних коштів не виконані та не виконуються, внаслідок чого відбувається порушення прав відповідача.
Останній, реалізуючи своє право на захист порушених цивільних прав, звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича за вчиненням виконавчого напису на Кредитному Договорі.
Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості, в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
При цьому, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Разом із заявою на вчинення виконавчого напису, яку було направлено відповідачем приватному нотаріусу Личуку Т.В., ТОВ «ФК «Інвест Хаус» було надано приватному нотаріусу документи, які підтверджують безспірність заборгованості згідно Переліку, а саме: оригінал договору №352/П/99/2008 від 06 травня 2008 року, копію Договору відступлення права вимоги, згідно з яким до ТОВ «ФК «Інвест Хаус» перейшло право вимоги за Договором №352/П/99/2008 від 06 травня 2008 року, розрахунок заборгованості за Договором №352/П/99/2008 від 06 травня 2008 року, засвідчений стягувачем.
Таким чином, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було порушено вимог чинного законодавства.
Твердження позивача, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки нотаріусом не було перевірено безспірності заборгованості є припущенням і не має під собою належного правового обґрунтування.
03 грудня 2020 року за виконавчим написом №1984 від 24 червня 2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Личуком Т.В., вмотивованою постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Маляром Я.А. було відкрито виконавче провадження №63811204.
Оскільки під час виконання виконавчого провадження №63811204 встановлено факт відсутності у боржника коштів, на які можна було б звернути стягнення з метою погашення заборгованості перед ТОВ «ФК «Інвест Хаус», виконавцем звернено стягнення на належне боржнику майно, а саме на Автомобіль.
Так, в рамках виконавчого провадження №63811204 приватним виконавцем Маляром Я.А. вчинені всі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», направлені на арешт, вилучення та примусову реалізацію Автомобіля.
Просило скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити.
На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав відзив, мотивуючи його тим, що 06 травня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04 лютого 2011 року є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №352/П/99/2008-840, згідно з умовами якого ПАТ КБ «Надра» надав ОСОБА_1 на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 39559,20 доларів США із розрахунку 13,3% на рік строком з 06 червня 2008 року по 06 жовтня 2013 року, що підтверджується відповідним договором.
Крім того, згідно вказаного кредитного договору, ОСОБА_2 є поручителем за вказаним договором.
Через неповне виконання умов договору ОСОБА_1 , 11 квітня 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва із позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 травня 2014 року (справа № 760/7612/14-ц) зазначений позов задоволений та вирішено солідарно стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за Кредитним договором №352/П/99/2008-840 від 06 травня 2008 року в розмірі 73214 грн 69 коп.
Зазначене рішення набрало законної сили.
12 вересня 2016 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів №2/760/3199/14 (760/7612/14-ц), виданих Солом`янським районним судом міста Києва 14 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором та судового збору.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року (справа №760/7612/14-ц, провадження №6/760/434/16) в задоволенні заяви ПАТ «КБ «Надра» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. 
Не погоджуючись із таким рішенням, заявником зазначену ухвалу оскаржено в апеляційному порядку, проте ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2017 року скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року залишено без змін.
Строк пред`явлення виконавчих листів виданих за рішенням суду по справі №760/7612/14-ц, яке набрало законної сили 09 червня 2014 року, становить один рік та закінчився 09 червня 2015 року, що підтверджується вищевказаним заочним рішенням.
Не дивлячись на це, 02 березня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL2N79275_266HB, згідно з умовами якого, право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №352/П/99/2008-840 від 06 травня 2008 року перейшло до ТОВ «ФК «Інвест Хаус».
27 серпня 2020 року ТОВ «ФК «Інвест Хаус» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №760/7612/14-ц.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2020 року (справа №760/7612/14-ц, провадження №6/760/613/20) зазначену заяву ТОВ «ФК «Інвест Хаус» повернуто заявнику без розгляду.
Не дивлячись на це, ТОВ «ФК «Інвест Хаус» звернулось із заявою про видачу виконавчого напису до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області ЛичукаТ.В., який 24 червня 2020 року вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №1984 яким вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» заборгованість за період з 02 березня 2020 року по 05 червня 2020 року по кредитному договору №352/П/99/2008-840 від 06 травня 2008 року на загальну суму 182635 грн. 22 коп., з яких:
103989 грн. 74 коп. - сума заборгованості за кредитом;
78345 грн. 48 коп. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом;
300 грн. - сума плати, що здійснена за вчинення виконавчого напису.
Тобто, ТОВ «ФК «Інвест Хаус» звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, умисно приховало той факт, що за вказаним кредитним договором наявне судове рішення, яким вже вирішено спір між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , щодо розміру заборгованості, який становить 73214 грн 69 коп.
При цьому, ТОВ «ФК «Інвест Хаус» звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису зазначило взагалі необґрунтований та незрозумілий розмір заборгованості за період з 02 березня 2020 року по 05 червня 2020 року в сумі 182635 грн 22 коп., який майже в 2,5 рази більше ніж заборгованість встановлена судовим рішенням.
Хоч ТОВ «ФК «Інвест Хаус» і уклало договір із ПАТ «КБ «Надра» про відступлення прав вимог за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №352/П/99/2008-840 від 06 травня 2008 року, проте стороною виконавчого провадження, тобто стягувачем не стало. Крім того, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання завершився ще 09 червня 2015 року.
Натомість, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинивши виконавчий напис, не перевірив чи існувала між стягувачем та боржником безспірна заборгованість, не перевірив наявність вже вирішених судових спорів, крім того, не пересвідчився у правильності розміру заборгованості. 
Просив апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвест Хаус» залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року залишити без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 24 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1984 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» заборгованості за період з 02 березня 2020 року по 05 червня 2020 року по кредитному договору №352/П/99/2008-840 від 06 травня 2008 року на загальну суму 182635,22 грн., з яких: 103989,74 грн. - сума заборгованості за кредитом; 78345,48 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом; 300 грн. - сума плати, що здійснена за вчинення виконавчого напису.
За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем Маляром Я.А. відкрито виконавче провадження №63811204.
Вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не пересвідчився у наявності судового рішення, яким вже було визначено розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.
Так, заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 травня 2014 року у справі №760/7612/14-ц задоволений позов ПАТ «КБ «Надра», яким вирішено солідарно стягнути на користь позивача із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №352/П/99/2008-840 від 06 травня 2008 року в розмірі 73214,69 грн.
Вказане судове рішення набрало законної сили.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року у справі №760/7612/14-ц відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «КБ «Надра» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
02 березня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL2N79275_266ПВ, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №352/П/99/2008-840 від 06 травня 2008 року перейшло до ТОВ «ФК «Інвест Хаус».
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2020 року у справі №760/7612/14-ц, заяву ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №760/7612/14-ц повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість ОСОБА_1 не є безспірною, крім того, існує судове рішення, яким вже вирішено спір про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, відтак приватний нотаріус вчинив виконавчий напис без дотримання вимог законодавства про безспірність заборгованості.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції також керувався тим, що питання про виконання судового рішення вирішується виключно на підставі виданих судом, який розглядав справу, виконавчих листів.
Розмір заборгованості визначений виконавчим написом приватного нотаріуса (182635,22 грн) та встановленого судовим рішенням (73214,69 грн) є різними, а тому є спірним.
Визначена відповідачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитом включає період з 02 лютого 2020 року до 05 червня 2020 року, який виходить за межі строку кредитування.
Нотаріусом, в порушення п. 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не перевірено трирічний термін для стягнення заборгованості по кредиту, строк дії договору якого закінчився 06 лютого 2013 року.
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Зу «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). 
Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). 
Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 ЗУ «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. 
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. 
Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. 
Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. 
Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»).
Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. 
Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.
Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. 
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. 
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.
Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. 
При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. 
За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису.
З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. 
Це право існує, поки суд не встановить зворотного. 
Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. 
Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. 
Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.
Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 березня 2015 року (справа №6-141цс14), від 20 травня 2015 року (справа №6-158цс15), від 05 липня 2017 року (справа №6-887цс17), в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року (справа №569/8884/17) та в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року (справа №320/8269/15-ц), від 19 вересня 2018 року (справа №207/1587/16), від 27 березня 2019 року (справа №137/1666/16-ц).
Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Водночас, контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме у такому розмірі.
Згідно з п.п. 2.1 п.2 гл.16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. 
Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають стосунок до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп.2.2 п.2 гл.16 розділ ІІ Порядку).
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень сторонам. 
Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення (пп.2.3 п.2 гл.16 розділ ІІ Порядку).
За змістом підпунктів 3.1-3.5 пункту 3 глави 16 розділу 2 Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. 
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.
Відповідно до п.2 Переліку, для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Статтею 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. 
Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. 
При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. 
Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше.
Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не пересвідчився у наявності судового рішення, яким вже було визначено розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, тобто, вчинив виконавчий напис без дотримання вимог законодавства про безспірність заборгованості.
Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року, та у зв`язку із залишенням цього рішення без змін, необхідно поновити його дію.
Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, - 
  
постановив:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року залишити без змін.
Поновити дію рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 02 червня 2022 року.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба