УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/4074/16-ц Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г. 
Категорія 63   Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                         Трояновської Г.С., 
                        Павицької Т.М. 
секретаря
судового засідання Кузьменко А.О.
з участю представників сторін 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г.
у цивільній справі №295/4074/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинку в натурі, -
в с т а н о в и в:

У березні 2016 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом. Просив поділи в натурі житловий будинок, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 ; виділити в натурі у власність ОСОБА_1  54/100 частин будинку за вказаною адресою, припинивши право спільної часткової власності  ОСОБА_2  на дане майно та виділити в натурі у власність ОСОБА_2  46/100 частини будинку за вказаною адресою, припинивши право спільної часткової власності  ОСОБА_1  на дане майно. В обґрунтування поданого позову позивач зазначав, що він є власником 54/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . До будинку належать сараї «Б», «Д», «Г», вбиральня «У», «У1» та огорожа 1-3. Друга частина (46/100 частини) зазначеного житлового будинку належить відповідачу - ОСОБА_2 . Домовленостей усних чи письмових щодо поділу будинку в натурі, ні між ними, ні між попередніми співвласниками не існує. Відповідач фактично користується більшою частиною будинку, ніж йому належить юридично. Вирішити питання в мирний спосіб відповідач відмовляється. Тому постала потреба у вирішенні даного питання в судовому порядку. Позивачу належить більша частина будинку (54/100), компенсувати вартість за частку, якою відповідач незаконно користується, вона відмовляється. Оскільки загальна площа спірного будинку становить 93,6 м.кв., а житлова площа - 69,4 м.кв., то позивач у свою власність (виділену в натурі) повинен отримати 50,54 м.кв. загальної площі, з яких 37,47 м.кв. буде житлової площі. Відповідно, відповідач повинен отримати у власність (виділену в натурі) 43,06 м.кв. загальної площі, з яких 31,93 м кв. буде житлової площі. Як випливає з технічного паспорту житлового будинку, його конструктивні елементи збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом. Тобто, існує технічна можливість переобладнання житлового будинку в ізольовані квартири, що звичайно повинно бути з`ясовано шляхом призначення відповідної будівельно-технічної експертизи. Позивач стверджує, що житловий будинок необхідно поділити таким чином, щоб позивачу та відповідачу було виділено у власність відокремлені частини житлового будинку, які б відповідали розміру їх часток у праві спільної часткової власності.
Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема вказує, що в оскаржуваному рішенні судом не враховано норми матеріального права, що передбачають безумовне право одного із співвласників на виділення в натурі майна, яке належить на праві спільної часткової власності, а саме: ст.ст.183,358,364 ЦК України. При цьому згода іншого співвласника при вирішенні спору в суді, наявність його відмови від складання договору про поділ у позасудовому порядку, не є необхідним, що на думку апелянта, узгоджується з постановою Верховного Суду від 29.09.2020р. у справі № 286/3653/18. Крім того вважає, що судом першої інстанції безпідставно, без належного обґрунтування не враховано Висновок судової будівельно-технічної експертизи від 23.04.2019р. №15/18 та суд не врахував, що відповідачка у справі не скористалась своїм правом надати до суду замовлений нею висновок експерта та не заявила жодних клопотань про проведення у справі повторної чи додаткової судової експертизи. Також позивач вважає, що формулювання позовних вимог щодо поділу будинку на підставі варіантів, які визначені висновком експерта при проведенні судової будівельно-технічної експертизи, є належним формулюванням позовних вимог, яке відповідає обраному способу захисту порушеного права, і позивач не був зобов`язаний після проведення судової експертизи змінювати або уточнювати позовні вимоги. 
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , є власником 54/100 частин жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 22.04.2002р. Житловий будинок цегляний, жилою площею - 69,4 м.кв. До будинку належать сараї «Б», «Д», «Г», вбиральня «У», «У1» та огорожа 1-3 (а.с.8). 
Відповідач ОСОБА_2 , є власником 46/100 частини зазначеного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.08.1976 року (а.с.10). Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів від 24.12.1998 р. №617 ОСОБА_2 отримала державний акт ІІІ-ЖТ № 043686 від 05.09.1999 р. на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0511 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до технічного паспорта житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-17) житловий будинок загальною площею 93,6 кв.м. поділений на дві квартири, зокрема до квартири АДРЕСА_2 загальною площею 51,1 кв.м. належить: тамбур 3,7 кв.м., веранда 6,1 кв.м., кухня 8,2 кв.м., жила кімната 14,3 кв.м., жила кімната 19,0 кв.м.; до квартири АДРЕСА_3 загальною площею 42,5 кв.м. належить: кухня 6,4 кв.м., жила кімната 10,8 кв.м., жила кімната 10,7 кв.м., жила кімната 14,6 кв.м. 
На плані земельної ділянки за вказаною адресою знаходяться допоміжні будівлі та споруди, позначені літерами «Б», «В», «Е», «Г», «Д», «У», «У1».
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 01 червня 2020 р., яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 12 серпня 2020 р., відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів від 24.12.1998 р. № 617 та визнання недійсним державного акту на землю.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не конкретизував заявлені в суді вимоги, поділ спірного будинку в натурі в інтересах відповідача є виходом за межі заявлених в цій справі вимог та висновок експертизи не є належним доказом.
Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з`ясування всіх обставин справи.
Так, поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356  ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. 
Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. 
В даному випадку спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.
Із змісту позовної заяви в даній справі вбачається, що позивачем заявлено вимогу саме про поділ нерухомого майна. Тому висновки суду про неможливість поділу спільної часткової власності в інтересах другого співвласника, є помилковими.
Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи від 16.02.2022 року, проведеної під час апеляційного розгляду справи, можливий варіант поділу спірного нерухомого майна, хоча із незначним відхиленням від ідеальних часток. Розмір такого відхилення у грошовому виразі становить 4044 грн.(а.с.222).
Проте враховуючи, що поділ спірного будинку проводиться із врахуванням фактичного користування ним протягом тривалого часу, в тому числі і між попередніми співвласниками, позивач значно пізніше набув право на частку у спірному будинку, майновий стан відповідачки, яка є особою похилого віку, пенсіонеркою, апеляційний суд вважає можливим не стягувати із останньої грошову компенсацію за частку у спільному майні на користь позивача.
За наведених обставин, апеляційний суд на підставі положень п.1 ч.1 ст.376 ЦПК скасовує оскаржуване у цій справі рішення із ухваленням нового – про задоволення позову.
Оскільки судова експертиза про визначення варіантів поділу будинку проведена в інтересах обох сторін у справі, то половину витрат позивача за проведення експертизи апеляційний суд стягує з відповідачки.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19 квітня 2021 року скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Поділити в натурі житловий будинок АДРЕСА_4 .
Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 54/100 частин вказаного будинку, що складається із: тамбура І, веранди 1-1, кухні 1-2, житлової кімнати 1-3, житлової кімнати 1-4, вбиральні У1, 54/100 частин огорожі загальною вартістю 456726 грн.
Виділити у власність ОСОБА_2 46/100 частин вказаного будинку, що складається із: кухні 2-1, житлової кімнати 2-2,житлової кімнати 2-3, житлової кімнати 2-4, вбиральні У, 46/100 частин огорожі загальною вартістю 381574 грн.
Припинити право спільної часткової власності  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3174, 78 грн. понесених судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. 

Головуючий:                                 Судді: