ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року	Львів	Справа № 380/12774/21 пров. № А/857/616/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року, головуючий суддя – Мартинюк В.Я., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити дії,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ ДПС у Львівській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-544-25 від 23.02.2021 року зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 24199 грн. 37 коп.; визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-544-25 У від 23.02.2021 року зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 20399 грн. 37 коп.; зобов`язати вилучити з інтегрованої картки платника відомості щодо боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 24199 грн. 00 коп. та в сумі 20399 грн. 37 коп.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення незалежної професійної діяльності. Таким чином, вказував, що він є застрахованою особою і єдиний внесок за нього регулярно нараховує та сплачує роботодавець в розмірі не менше мінімального, що саме по собі виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску як особою, що має право провадити діяльність арбітражного керуючого.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною та скасовано вимогу прийняту Головним управлінням ДПС України у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-544-25 від 23.02.2021 року зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 24199 грн. 00 коп.; зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Стрийська, 35, код ЄДРПОУ 43968090) вилучити з інтегрованої картки платника відомості щодо боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 24199 грн. 00 коп.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову в цій частині, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Питання погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування регулюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування», яким передбачено обов`язок фізичної особи – підприємця сплачувати єдиний внесок незалежно від отримання доходу.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 року у справі №1.380.2019.002475 адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області № Ф-544-25 від 28 лютого 2019 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21 377, 35 грн.
Головним управлінням ДПС у Львівській області відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів прийнято вимогу про сплату позивачем боргу (недоїмки) від 23.02.2021 року за №Ф-544-25, відповідно до якої загальна сума боргу платника єдиного внеску, штрафів, пені станом на 31.01.2021 року становить 24199 грн. 37 коп. (недоїмка - 24199 грн. 37 коп., штрафи - 0 грн. 00 коп., пеня - 0 грн. 00 коп.).
Окрім того, Головним управлінням ДПС у Львівській області відповідно до ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на підставі даних інформаційної системи податкових органів прийнято вимогу про сплату позивачем боргу (недоїмки) від 23.02.2021 року за №Ф-544-25 У, відповідно до якої загальна сума боргу платника єдиного внеску, штрафів, пені станом на 31.01.2021 року становить 20399 грн. 37 коп. (недоїмка - 20399 грн. 37 коп., штрафи - 0 грн. 00 коп., пеня - 0 грн. 00 коп.).
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач здійснюючи підприємницьку діяльність за кодом КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права, КВЕД 70.22 - консультування з питань комерційної діяльності та керування та діяльність арбітражного керуючого, у даному випадку не займається відмінними видами підприємницької діяльності і у нього не виникає обов`язку подання звітності як особи, що провадить незалежну професійну діяльність, адже у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, і, відповідно, подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464).
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Як визначено пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску, є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно з визначеннями, наведеними в п.п.14.1.226 п.14.1ст.14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Статтею 13 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.
В силу частини 4 ст. 4 вказаного Закону особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 3 частини першої статті 7 Закону № 2464 передбачено, що для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону № 2464 (в редакції, яка діяла до 31.12.2017), платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
У редакції Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII, яка діє з 01.01.2018, вищевказана стаття передбачає, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Згідно з частиною четвертою статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Таким чином, підставою для формування та надіслання органом доходів і зборів платнику вимоги про сплату боргу є наявність недоїмки у платника єдиного внеску.
Разом з тим, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
На підставі наведеного можливо зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 року у справі №1.380.2019.002475 встановлено обставини неправомірного нарахування контролюючим органом боргу щодо несплати позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-544-25 від 28.02.2019 року.
Зокрема, встановлено наступне: позивач здійснюючи підприємницьку діяльність за кодом КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права, КВЕД 70.22 - консультування з питань комерційної діяльності та керування та діяльність арбітражного керуючого, у даному випадку не займається відмінними видами підприємницької діяльності і у нього не виникає обов`язку подання звітності як особи, що провадить незалежну професійну діяльність, адже у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, і, відповідно, подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.
У відповідності до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про протиправність оскарженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від №Ф-544-25 від 23.02.2021 року, через що позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
В іншій частині судове рішення суду попередньої інстанції сторонами не оскаржується.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі №380/12774/21 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	

Повний текст постанови складено 21.04.2022 року.