Дата документу 24.05.2022 Справа № 2-574/10

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/807/745/22                                Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.
Є.У.№  2-574/10                                 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Кримської О.М.,
                        Дашковської А.В.,
секретар Рикун А.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції  заяву   ОСОБА_1 про зміну стягувача та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 2-574/10, 
за апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2021 року, 
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Зазначав, що рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11 жовтня 2010 року з нього та з ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь АБ «Факторіал-Банк» стягнута заборгованість за кредитним договором від 12 травня 2008 року № 520-в/37 у розмірі 788 252 грн. та судові витрати. На виконання рішення суду 15 лютого 2012 року був виданий виконавчий лист №2-574, який перебував на примусову виконанні у ВДВС.
В процесі виконання судового рішення кредитор неодноразово уступав своє право вимоги іншій фінансовій установі, останньою ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10 квітня 2017 року здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні і залучено нового стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Інновація».
19 листопада 2021 року ТОВ ФК «Інновація» та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» уклали договір відступлення права вимоги, внаслідок чого до останнього перейшло право вимоги за його кредитним договором, проте у виконавчому провадженні заміна стягувача не відбулася.
22 листопада 2021 року у зв`язку із досягненням домовленості про врегулювання заборгованості між ТОВ «ФК «Морган Кепітал» та ОСОБА_1 було укладено угоду про врегулювання заборгованості за вищевказаним кредитним договором, де сторони погодили, що при внесенні боржником коштів у розмірі 210 000,00 грн. залишок заборгованості за Кредитним договором №520-в/37 від 12 травня 2008 року прощається відповідно до статті 605 ЦК України.
На виконання угоди про врегулювання заборгованості ОСОБА_1 22 листопада 2021 року сплачено ТОВ «ФК «Морган Кепітал» кошти у розмірі 210 000.00 грн., що підтверджується квитанцією № 1-782К від 22.11.2021 року, виданою AT «Альфа-Банк».
Посилаючись на вказані обставини, просив суд на підставі ст.ст.55, 432 ЦПК України здійснити заміну стягувача у виконавчому провадженні з ТОВ «ФК «Інновація» на ТОВ «ФК «Морган Кепітал», визнати виконавчий лист №2-574/10 від 15 лютого 2012 року таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою,  ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Заслухавши у судовому засіданні в режимі відеоконференції суддю-доповідача, пояснення представника стягувача адвоката Дзюби М.Ю., який підтримав апеляційну скаргу і просив про її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив з того, що провадження у справі знищено, а заявником не заявлено клопотання про відновлення втраченого судового провадження, що виключає можливість задоволення заяви про заміну стягувача та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у даній справі.
Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.
За положенням ст.55 ЦПК України у разі заміни кредитора у зобов`язанні заміна особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі і на стадії виконання судового рішення.
Частиною 2 ст.432 ЦПК України визначені підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
Знищення цивільної справи внаслідок закінчення строку її зберігання за змістом вказаних норм права не є підставою для відмови у заміні стягувача у виконавчому провадженні і у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
Відповідно до статей 488, 489, 490 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.
Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.
Відновлення втраченого судового провадження здійснюється судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, на якій стадії розгляду (в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції) вона перебувала. Якщо необхідно здійснити апеляційний або касаційний розгляд справи, її матеріали після такого відновлення передаються місцевим судом відповідно до суду апеляційної або касаційної інстанції.
Отже, із вказаного можна зробити висновок, що за правилами розділу X ЦПК України відновлення втраченого (і в разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом, судом, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі, за заявою (зміст якої визначено статтею 491 ЦПК України) осіб, які брали участь у справі (їх правонаступників), або за ініціативою суду (коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо).
Таким чином, в порушенням норм статті 489 ЦПК України, суд першої інстанції не ініціював питання щодо відновлення втраченого провадження, чим позбавив заявника права на звернення до суду для захисту свого порушеного права.
Отже, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 379 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відновлення втраченого провадження і продовження розгляду справи по суті. 
Керуючись ст. ст. 37,379,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2021 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження та продовження розгляду справи по суті.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 26 травня 2022 року.
Головуючий: І.В. Кочеткова
Судді: А.В. Дашковська О.М. Кримська