Справа № 452/1417/19                        Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С. 
Провадження № 22-ц/811/3949/21                Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 червня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів Ванівського О.М., Крайник Н.П.
при секретарі Ждан К.О.
з участю представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новокалинівської міської ради Самбірського району, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про скасування незаконного рішення ради, скасування права власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом. У підтвердження своїх вимог покликається на те, що 20.01.1972 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були подружжям, набули у власність кожен по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , що стверджується договором купівлі-продажу. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9 і після його смерті 1/2 частину вищезгаданого будинку фактично успадкувала його дружина ОСОБА_10 та остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на випадок своєї смерті ще 28.05.2013р. склала заповіт, відповідно до якого все своє майно яке належатиме їй на праві власності і, на що за законом матиме право, заповіла своїй внучці позивачу по справі ОСОБА_1 . 
Позивачка зверталась у Самбірську державну нотаріальну контору із приводу спадкування житлового будинку АДРЕСА_1 , однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки дане будинковолодіння перебуває у власності ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно від 15.08.2007 року. Підставою передачі цього майна у власність ОСОБА_6 було рішення V сесії V демократичного скликання Дублянської селищної ради №63 від 27.06.2007 року «Про перереєстрацію житлового будинку в АДРЕСА_1 » на підставі заяви ОСОБА_6 . Відтак позивачка вважає, що дане рішення № 63 є незаконним та підлягає скасуванню, так само як і Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.08.2007 року, відтак, за нею слід визнати право власності на 5/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , а також встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були подружжям.
У ході судового провадження позивачка уточнила позовні вимоги, просила замінити Дублянську селищну раду на її правонаступника Новокалинівську міську раду Самбірського району Львівської області, а також скасувати державну реєстрацію прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2021 року в позові ОСОБА_1 до Новокалинівської міської ради Самбірського району, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про скасування незаконного рішення, скасування права власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування відмовлено повністю.

Рішення суду в апеляційному порядку 01 листопада 2021року оскаржив ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 .
Вважає рішення суду незаконним. Вважає, що суд прийшов до неправильного переконання про відсутність права власності у ОСОБА_10 на будинковолодіння АДРЕСА_1 і, як наслідок, не успадковування цього права позивачкою по справі ОСОБА_1 .
Зазначає, що після смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 усе майно успадкувала його дружина ОСОБА_10 .. Свідоцтво про право на спадщину було отримане ОСОБА_10 тільки на частину у будинку АДРЕСА_2 свідоцтво не отримувалось. Проте, скаржник вважає, що у відповідності до ст. 560 ЦК Української РСР отримання свідоцтва є правом, а не обов`язком спадкоємця, а тому право власності на будинок АДРЕСА_1 належало ОСОБА_10 , а тому вважає, висновки суду про те, що ОСОБА_10 на день смерті не належало право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . 
Зазначає, що спірне рішення оскаржується позивачем, як спадкоємцем усіх прав та обов`язків ОСОБА_10 , оскільки до позивача перейшли усі права, у тому числі і право на будинок АДРЕСА_1 , тому позивач має право скористатися будь яким із способів захисту своїх цивільних прав передбачених ст.. 16 ЦК України, зокрема пред`явивши також позов про визнання незаконним та скасування рішення й визнання права власності.
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2021 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_5 яка подана в інтересах ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що право позивачки на спадкування не є порушеним, оскаржуване рішення Дублянської селищної ради не стосується прав і обов`язків позивачки, а також, що встановлення факту родинних відносин виключно між померлими особами не передбачено нормами чинного законодавства.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що рішенням п`ятої сесії п`ятого демократичного скликання Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області 27.06.2007 року №63 вирішено надати дозвіл ОСОБА_6 на перереєстрацію житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; Самбірському МБТІ провести перереєстрацію цього житлового будинку та видати Свідоцтво про право власності на ОСОБА_6 . Як наслідок 15.08.2007 року Дублянською селищною радою Самбірського району Львівської області ОСОБА_6 видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, - житловий будинок АДРЕСА_1 . Самбірським БТІ 11.09.2007 року таке право власності зареєстроване в Реєстрі за №19938556.
Як убачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.12.2017 року, ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до заповіту, посвідченого Дублянською селищною радою 28.05.2013 року, ОСОБА_10 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, що належатиме їй на день смерті і на що за законом матиме право, своїй внучці ОСОБА_1 .
Також встановлено, що бабці позивачки ОСОБА_10 на день смерті не належало право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Водночас ст. 1219 ЦК України регламентовано, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права.
Позивачкою та її представником не представлено жодних належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 як спадкоємцем і свого роду правонаступником за заповітом не реалізоване право на спадкування цього спірного майна, яке могло бути у межах обсягу спадкової маси, а також не було реалізоване за життя спадкодавцем якщо включало в себе процесуальні права та обов`язки заповідача ОСОБА_10 . 
З 27.06.2007 року – часу прийняття спірного у цивільній справі рішення Дублянською селищною радою за №63 «Про перереєстрацію житлового будинку в АДРЕСА_1 » на підставі заяви ОСОБА_6 про фактичне оформлення права власності за нею до 01.12.2017 року – часу смерті спадкодавця ОСОБА_10 , враховуючи доводи позовної заяви, саме остання була наділена правом на оскарження такого рішення.
Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що право на спадкування позивачки ОСОБА_1 не є порушеним, оскільки таке право на оскарження вищевказаних нормативних актів відповідача Дублянської селищної ради (тепер Новокалинівської міської ради) за життя із 2007 року по час смерті 2017р. могла мати ОСОБА_10 , а за приписами Цивільного кодексу не передбачено спадкування прав спадкодавця на звернення до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про недоведеність і безпідставність позиції позивачки стосовно спадкування неналежного формально спадкодавцеві майна і в задоволенні позову про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування права власності на 5/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 – відмовив. 
У тому числі як наслідок суд правильно відмовив у задоволенні наступних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, про скасування державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 на спірний житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки такі вимоги позивача по суті є похідними в спорі про спадкування. 

Колегія суддів вважає, що ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції залишився недоведеним факт перебування у власності ОСОБА_10 спірного майна на момент її смерті.

З 27.06.2007 року – часу прийняття спірного у цивільній справі рішення Дублянською селищною радою за №63 «Про перереєстрацію житлового будинку в АДРЕСА_1 » про фактичне оформлення права власності ОСОБА_6 на спірний будинок, до 01.12.2017 року – часу смерті спадкодавця ОСОБА_10 , ОСОБА_1 не доведено, що спадкодавець – ОСОБА_10 оскаржувала рішення про оформлення права власності на спірний будинок та фактично з таким не погоджувалася, в зв`язку з чим позивачка жодним чином не могла претендувати на спадкування майна, яке фактично спадкодавцю не належало. 
Більше того, спірне нерухоме майно не могло бути зареєстрованим за ОСОБА_10 , оскільки таке належало іншій особі – ОСОБА_6 .

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_5 , представника ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2021 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2021 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 23 червня 2022 року.

Головуючий:                                                О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        О.М. Ванівський

                                                                       Н.П. Крайник