ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/671/22 Справа № 199/2683/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - СЕНЧИШИН Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 червня 2022 року                                                        м.Дніпро
       Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю захисника Корсуновського П.Ю. апеляційну скаргу захисника Корсуновського П.Ю., що діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює провідником в АТ «Українська залізниця», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 496 гривень 20 коп., -
ВСТАНОВИВ:

       Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 07 травня 2022 року біля 01 год. 00 хв. в смт. Краснопавлівка, Лозівського району Харківської області керував транспортним засобом «ВАЗ 21114», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

             В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях його підзахисного складу інкримінованого адміністративного правопорушення. 
       Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необгрунтованою та незаконною. 
       Вказує, що його підзахисний не керував транспортним засобом в той час, коли до нього підійшли працівники поліції з дома військовими, а повертався пішки від свого знайомого, при цьому транспортний засіб був припаркований біля двору ще до того, як він відправився до свого знайомого.
       Одночасно вказує, що відповідно до відеозапису, наявного в матеріалах справи, автомобіль ОСОБА_1 не рухається та стоїть біля двору з вимкнутим двигуном, а тому будь - які підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, в матеріалах справи відсутні, а наявність самого по собі водійського посвідчення, на що посилається суд, не може підтверджувати, що особа керувала автомобілем.
       Також зазначає, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом в порядку ст. 266 КУпАП, при цьому вказує, що було порушено процедуру направлення водія на огляд для встановлення стану сп`яніння, оскільки працівниками поліції не було запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд в лікарні, при цьому не було складено і відповідного направлення на огляд, з зазначенням встановлених ознак сп`яніння.
       Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення містить невідповідності у часі та неточності, оскільки в ньому як час вчинення правопорушення зазанчено 07.05.2022 року о 01.00 год., а час складення протоколу зазначено як 06:50 год. того ж дня, майже через шість годин, при цьому протоколу затримання особи не міститься в матеріалах, також не зазначено точне місце вчинення адмінправопорушення, вказано лише населений пункт, зазначено про свідків, втім їх підписи відсутні.
       Крім того, зазначає, що наявний відеозапис є неналежним доказом, оскільки знятий на невідомий пристрій та датований 13.05.2022 року, через тиждень після події, а свідками є особи, що здійснювали патрулювання разом з поліцейськими. 
       
       Суд апеляційної інстанції, заслухавши адвоката Корсуновського П.Ю., який просив апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Розглядаючи вимоги апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуєься наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху. 
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи інших речовин.
       В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
       У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою для вимоги пройти відповідний огляд. 
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Посилання апелянта на те, що він на момент складання протоколу не керував автомобілем, а припаркував його задовго до приїзду патрульних біля дому, спростовуються наявними матеріалами справи, зокрема відеозаписом, з якого вбачається, що на початку запису працівник поліції повідомляє про зупинку транспортного під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому сам ОСОБА_1 підтверджує свої дані та не заперечує твердження поліцейського стосовно стосовно зупинки автомобіля під його керуванням і того, що він є водієм транспортного засобу, а також поліцейський тримає в руках документи водія ОСОБА_1 , надані йому останнім, що спростовує апеляційні доводи про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, а повертався пішки від свого знайомого. Крім того факт керування знаходить своє відображення і в поясненнях свідків, які зазначили, що екіпажем поліції було зупинено автомобіль «ВАЗ 21114», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 за порушення комендантської години, а отже факт керування останнім транспортним засобом є доведеним.
Твердження апелянта стосовно того, що згідно відеозапису автомобіль стоїть біля двору з вимкнутим двигуном, що також на його думку спростовує факт керування автомобілем, судом сприймаються критично з огляду на вищенаведені обставини. Крім того, наявний відеозапис починається з процедури встановлення особи водія та проведення процедури огляду, де ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля, а тому ці доводи, з урахуванням інших доказів, не спростовують факту керування транспортним засобом до початку здійснення відеозапису. 
Щодо доводів апелянта стосовно не відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем в порядку ст. 266 КУпАП належить зазначити, що згідно встановлених обставин автомобіль ОСОБА_1 вже перебував неподалік від місця його проживання, під час процедури складання протоколу у останнього було вилучено посвідчення водія, а від отримання тимчасового посвідчення він відмовився, що свідчить про відсутність потреби у відстороненні ОСОБА_1 від керування автомобілем.
Аналізуючи доводи апелянта стосовно порушення з боку працівників поліції процедури направлення водіїв для проведення огляду на стан сп`яніння, в тому числі відсутності пропозиції пройти відповідний огляд у лікарні, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що згідно відеозапису працівник поліції неодноразово пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, готує прилад Драгер до використання, проте ОСОБА_1 хоч і не відмовляється прямо і безпосередньо від проходження огляду, проте свої дії спрямовує на ухилення від запропонованої процедури, ігноруючи працівника поліції, та здійснює розмову по телефону. Внаслідок таких дій працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що вказана поведінка розцінюється ним як пасивна відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, та зазначено про складання протоколу, при цьому ОСОБА_1 було оголошено його права.
Доводи апелянта стосовно недопустимості наявного відеозапису як доказу, оскільки на його думку він є невідомого походження та датується 13.05.2022 роком, є неспроможними, з огляду на те, що наявними матеріалами встановлено, що вказаний відеозапис було долучено до матеріалів справи та скріплено печаткою Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, а що стосується датування файлу з відеозаписом, то згідно даного відеозапису на його початку працівник поліції зазначає дату здійснення зйомки, а саме 07.05.2022 року, на записі відображений ОСОБА_1 що стороною захисту не заперечується, а тому будь яких сумнівів у даті здійснення відеозапису та допустимості його як доказу в не виникає. 
Посилання апелянта на те, що свідки є військовослужбовцями, які здійснювали патрулювання разом з поліцейськими, а протокол про адміністративне правопорушення не містить їх підписів, суд апеляційної інстанцій вважає такими, що не спростовують правильності оскаржуваної постанови, оскільки за правилами ст. 266 КУпАП у випадку застосування у процедурі огляду на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, як це мало місце у даному випадку, залучення свідків не є обов`язковим, а письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4, 5) ними підписані і за змістом збігаються з обставинами, зафіксованими відеозаписом. 
Посилання апелянта на незазначення у протоколі про адміністративне правопорушення точної адреси місця подій у межах смт Краснопавлівка Лозовського району Харківської області суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки не впливають на правильність встановлення обставин, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, і можуть пояснюватись зокрема відсутністю відповідних позначень на прилеглих будинках, а отже місце вчинення адміністративного правопорушення було зафіксоване працівниками поліції з доступною їм точністю. 
Не суперечить закону і не свідчить про незаконність протоколу про адміністративне правопорушення і складання його за збігом декількох годин після безпосереднього вчинення правопорушення.
Всі інші доводи апеляційної скарги захисника, судом оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними. 
При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Корсуновського П.Ю. - залишити без задоволення.

Постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2022 рокущодо  ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                  А.А. Мазниця