П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/6073/22	
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Танасогло Т.М.,
          Шеметенко Л.П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління соціальної політки Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політки Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2022р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Управління соціальної політки Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, в якому просив:
- визнати неправомірними дії Управління соціальної політики Чорноморської міської ради щодо не нарахування та невиплати разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2021 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;
- стягнути з Управління соціальної політики Чорноморської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій за 2021 рік, в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вже проведеної виплати за 2021 рік, в сумі 7 354грн.;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником бойових дій та відповідно має пільги, встановлені ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551.
На час виникнення спірних правовідносин діяла редакція ст.12  Закону №3551, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. 
Однак, всупереч рішенню Конституційного Суду України від 27.02.2020р. №3-р/2020, відповідач протиправно виплатив грошову допомогу у неповному розмірі, який склав 1 491грн..
На думку позивача, вказані дії призвели до виплати разової грошової допомоги до 5 травня у меншому розмірі, ніж встановлено законом, а саме на 7 354грн.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області щодо не нарахування та невиплати разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2021 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язано Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій за 2021 рік, в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вже проведеної виплати.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку по суті справи, однак під час її розгляду допустив порушення норм процесуального права, а тому наявні пдістави про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 27.02.2020р., з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України, у позивача виникло право на соціальне забезпечення у розмірі, передбаченому редакцією  ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка передбачала розмір разової грошової допомоги до 5 травня для учасників бойових дій у п`ять мінімальних пенсій за віком, а тому порушене право на виплату такої допомоги у відповідному розміру підлягає задоволенню.
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, однак порушив норми процесуального права.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивач має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 від 16.08.2012р.(а.с.12).
Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області нараховано та виплачено позивачу разову грошову допомогу до 5 травня за 2021р. в сумі 1 491грн.(а.с.13).
Вважаючи, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020р. №3-р/2020  у справі №1-247/2018 (3393/18) розмір разової грошової допомоги до 5 травня має складати 5 мінімальних пенсій за віком, а не 1 491грн., позивач звернувся до суду із відповідним позовом.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається виключно на те, що при розгляді справи судом першої інстанції його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, чим порушено права апелянта, зокрема щодо подачі відзиву на позовну заяву.
Згідно зі ст.174 КАС України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу.
Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
За правилами чч.1-3 ст.124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. 
Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою. 
Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:
1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу;
2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів справи, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2022р. відкрито провадження у даній справі та визначено, що розгляд даної справи відбуватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
На підтвердження направлення сторонам вказаної ухвали в матеріалах справи міститься супровідний лист та електронні повідомлення(а.с.20-25).
Надаючи оцінку вказаним обставинам, враховуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що сам по собі супровідний лист та електронні повідомлення про направлення відповідних документів стороні не є достатнім та належним доказом сповіщення учасника справи про розгляд справи. 
З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме не повідомлено відповідача про розгляду даної справи за №420/6073/22, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про належне сповіщення та сторони про розгляд адміністративної справи.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення визначено ст.315 КАС України.
Відповідно до ч.2 вказаної статті  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Пунктом 4 ч.1 ст.317 КАС України визначено, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до абз.2 ч.2 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Згідно з п.3 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази належного повідомлення відповідача про відкриття адміністративного провадження у справі №420/6073/22 та апелянт посилається на вказані обставини в апеляційній скарзі, то судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду.
З огляду на те, що повноваження апеляційного суду щодо повернення справи на новий розгляду до суду першої інстанції КАС України не передбачені, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне надати відповідну оцінку вказаним правовідносинам з огляду на матеріали справи.
Між тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що апеляційна скарга не містить жодних доводів з приводу порушень судом першої інстанції норм матеріального права, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до процесуальних моментів сповіщення сторони про розгляд даної справи судом першої інстанції.
Відтак, перевіряючи правомірність дій, які полягали у бездіяльності відповідача у нарахуванні та виплаті    разової грошової допомоги ОСОБА_1 , з урахуванням підстав на які посилається позивач, а також висновків суду першої інстанції та доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2  ст.19 Конституції України  визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Частиною 5    ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»    (в редакції ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998р. №367-XIV) встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Пунктом 20  розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня    2007р. №107-VI  ч.5    ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»    викладено у такій редакції «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».
У подальшому  рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008  визнано неконституційними, зокрема, положення ст.67  розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, п.п.7 п.19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу  «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу«Прикінцеві положення» ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».
Відповідно до ч.2  ст.152 Конституції України  закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин, діяла  ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  у редакції ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998р., яка передбачала розмір допомоги до 5 травня учасникам бойових дій - п`ять мінімальних пенсій за віком.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020р. у справі  1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає  Конституції України, окреме положення п.26  розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України  у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст.12,  13,  14,  15  та  16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-ХІІ  (далі -  Закон №3551) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У зазначеному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що предмет регулювання  Бюджетного кодексу України, так само як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, обумовленим положеннями п.1 ч.2  ст.92 Основного Закону України, відтак,  Бюджетним кодексом України  не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Конституційний Суд України дійшов також висновку, що встановлення п.26  розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України  іншого, ніж у ст.12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону №3551, що суперечить принципу верховенства права, встановленому  ст.8 Конституції України.
Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  суди застосовують при розгляді справ  Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  1950р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини як джерело права.
Разова грошова допомога учасникам бойових дій є доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Стаття 1 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, у редакції протоколів №11 та №14 (4.11.1950р.), визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Стаття 1 Першого протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26.06.2014р. Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).
Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005р. №5-рп/2005, від 29.06.2010р. №17-рп/2010, від 22.12.2010р. №23-рп/2010, від 11.10.2011р. №10-рп/2011).
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з 27.02.2020р. позивач набув право на соціальне забезпечення у порядку, визначеному редакцією ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998р. №367-ХІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для учасників бойових дій у п`ять мінімальних пенсій за віком.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в рішенні від 29.09.2020р. по справі №440/2722/20, яке було залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021р. в аналогічних правовідносинах.
Що стосується позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача допомоги у розмірі 7 354грн., то колегія суддів вважає її передчасною, оскільки відновленню підлягає лише порушене право та в даному випадку відсутні об`єктивні підстави вважати, що після здійснення перерахунку грошової допомоги будуть порушені права позивача та враховуючи, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.
Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції вірно встановив природу спірних правовідносин, надав їм належну оцінку, та дійшов вірного висновку по суті справи, однак порушив норми процесуального права, у зв`язку із чим апеляційний суд вважає за необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Управління соціальної політки Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області – задовольнити частково.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022р. - скасувати.
          Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціальної політки Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області щодо не нарахування та невиплати разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2021 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язати Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій за 2021 рік, в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вже проведеної виплати.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          Т.М. Танасогло

                                                                                                    Л.П. Шеметенко