ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 683/2477/20
Провадження № 22-ц/4820/1380/22

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя – доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Чебан О.М.,
                з участю апелянтки, представників сторін, 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/2477/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в складі судді Кутасевич О.Г. від 14 червня 2022 року про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про усунення перешкод в користуванні цілісним майновим комплексом готелю «Случ» шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
       
в с т а н о в и в :

На розгляді Старокостянтинівського районного суду перебуває справа за позовом ТОВ «Міронекс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ТОВ «Міронекс» в користуванні цілісним майновим комплексом готелю «Случ» за адресою АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 6810800000:04:002:0126 шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта.
13.06.2022 року ТОВ «Міронекс» звернулося із заявою про забезпечення позову і просило накласти арешт на торгове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1423437268108, і належить ОСОБА_1 .
В обґрунтування заяви товариство зазначало, що згідно висновку експерта від 23 лютого 2022 року виконані відповідачем будівельно-монтажні роботи відносяться до нового будівництва, а не до реконструкції, як зазначено в дозвільних документах; не відповідають містобудівним умовам та обмеженням та повідомленню про початок виконання будівельних робіт; ними здійснено втручання в огороджуючі та несучі конструкції будівлі, належної позивачу та допущено порушення низки нормативно-правових актів в галузі будівництва. Приведення об`єкту будівництва у відповідність до будівельних норм можливе лише шляхом повного демонтажу всіх зведених конструкцій.
За час розгляду справи в суді спірний об`єкт було відчужено первісним відповідачем ОСОБА_3 ОСОБА_1 , що стало підставою до заміни його правонаступницею. ОСОБА_1 , скориставшись відсутністю арешту на спірний об`єкт, отримала нові дозвільні документи, ввела незаконно зведений об`єкт в експлуатацію, зареєструвала на нього право власності та на цей час вирішує питання щодо викупу земельної ділянки, на якій він розташований.
Такі дії відповідачки свідчать про підготовку до відчуження спірного об`єкта нерухомого майна та земельної ділянки, на якій він розташований, що у разі задоволення позову утруднить виконання рішення суду про знесення об`єкту незаконного будівництва.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 червня 2022 року заяву ТОВ «Міронекс» про забезпечення позову ТОВ «Міронекс» до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про усунення перешкод у користуванні цілісним майновим комплексом готелю «Случ» (справа № 683/2477/20) задоволено.
Накладено арешт на Торгове приміщення загальною площею119,5 кв.м (опис: А-1 торгове приміщення; «1»-Ганок; «2» Приямок), що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1423437268108, що належить ОСОБА_1 (РНКОПП відсутній, паспорт серії НОМЕР_1 ).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду як незаконну, постановлену з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд першої інстанції вказав, що між сторонами існує спір про усунення перешкод Товариству «Міронекс» в користуванні цілісним майновим комплексом готелю «Случ» шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта за адресою АДРЕСА_1 . Проте такі позовні вимоги не приймалися судом першої інстанції, а тому твердження про наявність такого спору є передчасним.
Суд також передчасно послався на начебто встановлені обставини у висновку експерта від 23.02.2022 року, який мав би оцінюватися в сукупності з іншими доказами у справі. Зазначений висновок не стосується ОСОБА_1 , а попереднього відповідача, який на цей час не має відношення до справи. Вартість спірного майна не встановлена, так як позивач зазначав, що це немайновий спір, тому висновок суду про співмірність забезпечення позову заявленим позовним вимогам не відповідає обставинам справи. Вважає хибним, висновок суду про те, що арешт спірного майна забезпечить виконання рішення суду в майбутньому - не зрозуміло як вона чи її правонаступник зможе ухилися від виконання рішення суду в разі задоволення позову. Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд не взяв до уваги висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі №569/2011/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18. 
У відзиві ТОВ «Міронекс» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін. Враховуючи недобросовісну поведінку відповідачів, які впродовж перебування цієї справи в провадженні суду вже фактично завершили будівництво, провели продаж цього об`єкту, уклали договір оренди, отримали нові дозвільні документи, ввели об`єкт в експлуатацію, зареєстрували на нього право власності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про накладення арешту на торгове приміщення, загальною площею 119,5 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Накладення арешту не позбавляє апелянтку можливості використовувати об`єкт самостійно, здавати його в оренду тощо. Доводи апелянтки є необґрунтованими, не підтверджені доказами та не відповідають фактичним обставинам справи.
В засіданні апеляційного суду апелянтка та її представник, представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів, вказуючи на відсутність підстав для забезпечення позову. 
Представниця позивача заперечила проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції  ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Встановлено, що в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області знаходиться справа за позовом ТОВ «Міронекс» до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про зобов`язання  ОСОБА_1  усунути перешкоди ТОВ «Міронекс» в користуванні цілісним майновим комплексом готелю «Случ» за адресою АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 6810800000:04:002:0126 шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта - торгового приміщення загальною площею 119,5 кв.м, що розташоване в АДРЕСА_1 .
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що між сторонами існує спір, об`єктом якого є спірне торгове приміщення по АДРЕСА_1 та є достатні підстави припустити, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Так, відповідно до  ч.ч.1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. 
Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Доводи апеляційної скарги  про те, що такі  позовні вимоги  про усунення перешкод шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта не приймалися до розгляду судом першої інстанції, є безпідставними.
Як  пояснила  представниця позивача, та підтверджено представленими матеріалами, 16.05.2022 року представником  позивача подано до суду  заяву про зменшення позовних вимог, за якою  позовна вимога   полягає у  зобов`язанні  ОСОБА_1  усунути перешкоди ТОВ «Міронекс» в користуванні цілісним майновим комплексом готелю «Случ» за адресою АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 6810800000:04:002:0126, шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта - торгового приміщення загальною площею 119,5 кв.м, що розташоване в АДРЕСА_1 .
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Суд першої інстанції правильно констатував, що між сторонами існує спір, об`єктом якого є торгове приміщення загальною площею 119,5 кв.м за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідачка ОСОБА_1 , за якою зареєстроване право власності на вказане торгове приміщення, має можливість розпорядитися ним в будь-який час на власний розсуд, тобто, існують ризики відчуження нею цього майна. 
Сама ОСОБА_1 не виключає можливість відчуження вказаного майна, вказуючи в апеляційній скарзі, що «незрозуміло, як вона чи її правонаступник зможе ухилитися від виконання рішення суду про знесення об`єкта в разі задоволення позову».
В свою чергу відчуження об`єкта спору відповідачкою ОСОБА_1 , вчинення нею щодо цього об`єкта нерухомості інших юридично значимих дій з очевидністю ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову. 
З врахуванням предмету та підстав заявленого позову, наявних у апелянтки правомочностей власника, суд правильно констатував реальність загрози ускладнення ефективного захисту, поновлення  прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду в разі невжиття заходів забезпечення позову, тому суд обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову.
В свою чергу встановлений захід забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам, оскільки дозволить забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення такого рішення, є адекватним та співмірним з позовними вимогами. 
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
А отже, критерій співмірності застосовується не лише у спорах за вимогами майнового характеру, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.
Крім того, апеляційний суд констатує, що арешт майна є тимчасовим заходом та обмежує лише право розпоряджатися ним на час вирішення спору, при цьому відповідачка не обмежена у володінні та користуванні належним їй торговим приміщенням.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Оскаржувана ухвала прийнята з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2022 року.

Судді                                                 Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк