УХВАЛА
Іменем України
 
14 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 758/1500/21
провадження № 61-5168ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про витребування майна з чужого незаконного володіння,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила витребувати 
з чужого незаконного володіння останньої нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1518416480000. 
 
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що у провадженні Приватного виконавця Говорова П. В. перебуває ВП № 55867624 з виконання виконавчого листа № 363/3328/14ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості 
за кредитним договором від 16 жовтня 2007 року № 2615/1007/88-050 у розмірі 1 611 471,81 грн.
 
21 лютого 2019 року відбулися електронні торги з реалізації нерухомого майна - квартири 
АДРЕСА_1 (реєстраційний номер лота 329072), переможцем яких визнано ОСОБА_2 .
 
ОСОБА_1 вважає, що спірна квартира вибула з її володіння всупереч чинному законодавству, а ОСОБА_2 набула право власності на квартиру незаконно.
 
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2022 року, в задоволенні позову відмовлено. 
 
10 червня 2022 року ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу 
на рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 вересня 2021 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 01 червня 2022 року.
 
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
 
У касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1 зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме - застосування в оскаржуваних судових рішеннях норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, від 10 квітня 2019 року у справі № 726/1538/16-ц.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість 
за кредитним договором від 16 жовтня 2007 року № 2615/1007/88-050 в розмірі 1 611 471,81 грн.
 
27 грудня 2016 року видано виконавчий лист № 363/3328/14-ц.
 
Постановою приватного виконавця Говорова П. В. від 22 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження № 55867624.
 
06 березня 2018 року приватним виконавцем винесено постанову про опис 
та арешт майна (коштів) боржника, а саме - квартири АДРЕСА_1 .
 
Також, приватним виконавцем сформовано заявку на реалізацію арештованого майна та передано квартиру АДРЕСА_1 
на реалізацію шляхом проведення електронних торгів.
 
Відповідно до протоколу № 389177 проведення електронних торгів від 21 лютого 2019 року переможцем електронних торгів стала ОСОБА_2 .
 
Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1518416480000 зареєстровано за ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна 
на аукціоні з реалізації заставленого майна, серія та номер 404, виданого 
28 лютого 2019 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л. Д.
 
Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності 
є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права 
чи обмежений у його здійсненні.
 
Стаття 387 ЦК України визначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
 
Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про 
що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене 
у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
 
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин, а майно перебуває у володільця не на підставі укладеного 
з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця стаття передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право 
на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України можливості витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передання майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, потрібно встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, 
чи вибуло це майно з володіння власника з його волі.
 
Застосовуючи положення частини другої статті 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати 
на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті електронних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.
 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився 
й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову на підставі статті 388 ЦК України, оскільки спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_1 та була реалізована на електронних торгах на підставі виконавчого листа № 363/3328/14-ц. Крім того, доказів 
на підтвердження визнання електронних торгів з реалізації спірної квартири недійсними позивачем не надано.
 
Судова практика з цього правового питання є стабільною, а правові висновки 
з цих правовідносин викладені у постановах Верховного Суду України 
від 3 жовтня 2011 року у справі № 6-36цс11, від 30 січня 2012 року у справі 
№ 6-61ц11, від 25 квітня 2012 року у справі № 6-25цс12, від 7 листопада 
2012 року у справі № 6-107цс12, від 25 квітня 2012 року у справі № 6-25цс12, 
від 7 листопада 2012 року у справі № 6-107цс12, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15 тощо.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень свідчить, 
що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга необґрунтованою.
 
Ураховуючи наведене, судові рішення ухваленоз дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосування норм права 
є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування 
чи тлумачення.
 
Керуючись частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 01 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про витребування майна з чужого незаконного володіння.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_1 .
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                       В. М. Коротун
 
                                                                                                                      М. Є. Червинська